Справа № 522/19216/25-Е
Провадження № 2/522/3777/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
09 березня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі судового засідання Сафтюк-Панько Б.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (код ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
08 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 135703,76 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Слон Кредит" та Відповідачем 24.04.2024 року уклали електронний договір № 1574307 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами договору сума кредиту складає 5 900 грн., строк кредиту 360 днів. Позивач 24.12.2024 за договором факторингу набув право вимоги до відповідача. Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором ані повністю, ані частково. На момент укладення договору факторингу строк кредитування не закінчився, тому позивач нарахував проценти, які просить стягнути з відповідача.
Ухвалою Приморського районного суду від 01.09.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 
Представник позивача в позові просив про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».
Відповідач в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, сповіщався шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, проте судові повістки повернулася до суду з відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній». Заяв, клопотань суду не надавав, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч.ч. 7,8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Згідно з ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280ЦПК України за згодою позивача суд постановив заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позовної заяви, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Судом встановлено, що 24.04.2024 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та відповідачем укладений Договір № 1574307 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.2. Договору тип кредиту кредит, сума кредиту складає 5 900 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 24.04.2024 року по 19.04.2025 року з стандартною процентною ставкою – 1,50 % в день. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
Договір № 1574307 від 24.04.2024 року, укладеного між сторонами відповідач підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "А437".
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА».
Так, згідно з листом ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» було успішно перераховано грошові кошти у сумі 5900 гривень на платіжну карту  НОМЕР_2 за договором № 1574307.
У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі N 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі N 554/4300/16-ц що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. ВС підкреслив, що пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року N 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Згідно з постановою КЦС ВС від 30.08.2023 у справі N 753/20537/18, банківська виписка з особового рахунку клієнта банку може слугувати документом, який підтверджує проведення банком касових операцій, за умови зазначення в ній інформації про проведення банком таких операцій, сум і дат операцій та заповнення обов`язкових реквізитів.
В той же час, відповідач, не скористався своїм правом на надання відзиву та не спростував факт отримання грошових коштів. З огляду на це, суд вважає дану обставину доведеною. 
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на принцип вірогідності доказів, суд прийшов до висновку про доведеність позивачем факту зарахування грошових коштів у сумі 5900 грн. на платіжну карту відповідача. 
До матеріалів справи доданий розрахунок заборгованості ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" за Договором N 1574307 від 24.04.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 24.12.2024, у відповідності до якого відповідач має заборгованість перед первісним кредитором за період часу з 24.04.2024 до 24.12.2024 в загальному розмірі 37760 гривень, з яких: 5900 гривень заборгованість за тілом кредиту; 21594 гривень заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 10266 гривень заборгованість за нарахованими відсотками за 116 календарних днів.
Докази здійснення відповідачем платежів на рахунок ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" з метою погашення кредитної заборгованості за Договором N 1574307 від 24.04.2024 у матеріалах справи відсутні.
24 грудня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" та товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" було укладено договір факторингу №24122024, за яким, право вимоги до боржника за кредитним договором № 1574307 було відступлено ТОВ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ". 
Отже, до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" відповідно до укладеного Договору факторингу від 24.12.2024 року № 24122024 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 1574307 від 24.04.2024 року загальна сума заборгованості склала 37760 гривень, з яких: 5900 гривень заборгованість за тілом кредиту; 21594 гривень заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 10266 гривень заборгованість за нарахованими відсотками за 116 календарних днів.
Проте, боржник не скористався своїм правом вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (ч. 2 ст. 1082 ЦК України).
Суд вважає надані позивачем докази належними, допустимими та у своїй сукупності достатніми для висновку про доведеність отримання відповідачем коштів у кредит від кредитодавця та відступлення права вимоги до позивача.
Відповідач своєчасно не повернув банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
З розрахунків заборгованостей по кредитному договору, наданих позивачем, вбачається, що розмір заборгованості станом на 24.04.2024 року становить 37760,00 грн. з яких:
- тіло кредиту 5900 гривень;
- проценти за користування кредитом 21594 гривень та 10266 гривень заборгованість за нарахованими відсотками за 116 календарних днів.
Проаналізувавши надані розрахунки, суд дійшов висновку про їх законність та обґрунтованість. відповідачем дані розрахунки не спростовано. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.
Щодо стягнення судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 2422,40 гривень судового збору, який був сплачений позивачем при поданні позову. 
Разом з тим, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.
Так, 10 грудня 2024 року ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" та адвокат Столітній М.М. уклали договір про надання правової допомоги № 10/12-2024. 
Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт №9593 від 12.08.2025 року, витрати на правову допомогу складаються з: зустрічі адвоката та клієнта, аналіз судової практики та чинного законодавства, отримання письмових доказів, оформлення додатків до позовної заяв, підготовка позову, складання інших процесуальних документів, підготовка та участь у судових засіданнях, тощо. 
На переконання суду позов є типовим, тому аналіз практики та законодавства не є необхіднім в даному випадку. Крім того, адвокат не готував інші процесуальні документи, наприклад відповідь на відзив чи письмові пояснення, а тому включив до акту прийому-передачі не надану послугу, яка і в подальшому надана не була.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (код ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (код ЄДРПОУ 44559822, адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2) заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 37760,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (код ЄДРПОУ 44559822, адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2) витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000,00 гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (код ЄДРПОУ 44559822, адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 19.03.2026 року.

Суддя: