Головуючий у суді першої інстанції: Гридасова А.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 757/52555/25
провадження № 33/824/1715/2026

7 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу щодо 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туркменістану, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Сіренком Максимом Юрійовичем, на постанову Печерського районного суду міста Києва від 5 лютого 2026 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 5 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп. 
Згідно постанови суду, 6 жовтня 2025 року о 01 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, результат позитивний - 0.83% проміле, тест від 6 жовтня 2025 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Сіренко М.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги Сіренко М.Ю. вказує, що судом першої інстанції та матеріалами адміністративного провадження достовірно не встановлено факт здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Встановлення факту керування транспортним засобом є суттєвим для подальшої правової кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_1 та його захисник Сіренко М.Ю. у судове засідання 7 квітня 2026 року не з`явилися. З огляду на позицію захисника, викладену в письмовому клопотанні від 6 квітня 2026 року, в якому він просив розглянути справу без участі сторін, апеляційний суд, керуючись ч. 6 ст. 294 КУпАП, не вбачає перешкод для розгляду справи за їх відсутності. 
Вивчивши матеріали справи в повному обсязі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
За змістом п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР не дотримав. 
Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 (а) ПДР України, тобто у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №474707, чек-листом приладу Drager Alcotest 7510, що містить результати тесту 0,83% проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відеозаписом, долученим до матеріалів адміністративної справи.
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
З переглянутого відеозапису встановлено, що він розпочинається з моменту зупинки працівником поліції транспортного засобу та перевірки документів особи, яка здійснювала рух у період комендантської години. Надалі поліцейський підходить до ОСОБА_1 , який залишив автомобіль посеред проїзної частини, та спілкується з іншими працівниками поліції щодо порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest». Після перевірки приладу, шляхом здійснення контрольного заміру повітря, в якому алкоголь не виявлено, ОСОБА_1 пройшов огляд, за результатами якого встановлено 0,83% проміле алкоголю, про що його було повідомлено. Після цього ОСОБА_1 не висловив жодних заперечень щодо результатів огляду. Водночас, із відеозапису вбачається, що транспортний засіб, яким він рухався, перебував у заведеному стані, з увімкненими фарами та аварійною сигналізацією і знаходився на другій смузі руху з лівого боку проїзної частини. До того ж, із протоколу, долученого до матеріалів адміністративної справи, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та чек-листа з приладу «Drager Alcotest» вбачається, що ОСОБА_1 поставив підпис у кожному з зазначених документів, що свідчить про його ознайомлення з їх змістом та відсутність зауважень чи заперечень щодо викладених у них обставин. З огляду на це, доводи апелянта про відсутність доказів факту керування його підзахисним транспортним засобом є безпідставними та такими, що спростовуються наведеним відеозаписом.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наявних в матеріалах справи доказів апеляційний суд не вбачає. Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова судді Печерського районного суду міста Києва від 5 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд - 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану захисником Сіренком Максимом Юрійовичем залишити без задоволення.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 5 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її ухвалення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Шкоріна