Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 р. 	Справа № 520/27387/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - Бідного Бориса Тихоновича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.01.2026, по справі № 520/27387/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01.04.2019;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-XII та з врахуванням положень Постанови №704, згідно оновленої довідки від 16.09.2025 №ФХ114376 без застосування при перерахунку та виплаті пенсії Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання рішень”.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01.04.2019.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону 2011-XII та з врахуванням положень Постанови №704, згідно оновленої довідки від 16.09.2025 №ФХ114376.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії з 01.04.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-XII та з врахуванням положень Постанови №704, згідно оновленої довідки від 16.09.2025 №ФХ114376, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції у зазначеній частині, ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату, а ухвалення рішень, які безпосередньо не призводять до змін в обсязі прав, та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає змісту цього поняття. Належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону 2011-XII та з врахуванням положень Постанови №704, згідно оновленої довідки від 16.09.2025 №ФХ114376.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судовим розглядом, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено нову довідку про розмір грошового забезпечення від 16.09.2025 № ФХ114376.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не здійснено перерахунок пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.09.2025 №ФХ114376 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На запит представника позивача відповідач листом від 07.10.2025 № 2000-0203-8/153051 повідомив, що після скасування (визнання протиправними) в судовому порядку положень пунктів 1, 2, 3, 6 Постанови № 103 умови проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, не визначалися. Враховуючи зазначене вище, підстави для перерахунку пенсій відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення, яку надано ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.
Позивач, не погодившись з діями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі оновленої довідки.
Відмовляючи частково у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії з 01.04.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-XII та з врахуванням положень Постанови №704, згідно оновленої довідки від 16.09.2025 №ФХ114376 та без застосування Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання рішень” є передчасними.
Колегія суддів щодо висновків суду першої інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, в даному випадку апеляційному перегляду підлягає рішення суду в частині відмови в задоволенні позову щодо зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії з 01.04.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-XII та з врахуванням положень Постанови №704, згідно оновленої довідки від 16.09.2025 №ФХ114376.
Колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
В контексті обраного способу захисту, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Водночас ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).
Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
За усталеною судовою практикою ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. 
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.
Суд першої інстанції, обираючи спосіб захисту прав позивача дійшов висновку, що належним способом захисту є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01.04.2019, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 згідно оновленої довідки від 16.09.2025 №ФХ114376.
При цьому, в частині позовних вимог щодо здійснення виплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 суд першої інстанції дійшов висновку про їх передчасність, вважаючи такими, що заявлені на майбутнє, а тому не підлягають задоволенню.
Втім, колегія суддів із наведеним висновком не погоджується, виходячи з наступного. 
Так, передчасність позовних вимог полягає у зверненні до суду за захистом права, яке ще не було порушене, що означає відсутність на момент звернення реального спору. 
Судовим розглядом встановлено, що спірні правовідносини виникли з приводу відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.09.2025 №ФХ114376 про підвищення грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. 
Отже, підставою звернення позивача до суду із даним позовом є захист права на фактичне отримання пенсії у оновленому розмірі внаслідок збільшення розміру грошового забезпечення, з якого здійснюється її обчислення.
Колегія суддів зазначає, що перерахунок пенсії як процедура зміни розміру призначеної пенсії є обов`язковою передумовою для отримання позивачем пенсії у оновленому збільшеному розмірі.
При цьому, перерахунок та виплата є складовою єдиного механізму системи пенсійного забезпечення, з огляду на що вимоги щодо виплати пенсії за наслідками проведеного перерахунку є обґрунтованими та своєчасними.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що ефективним та належним способом відновлення прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок на виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.09.2025 №ФХ114376, з 01.04.2019.
Саме зазначений спосіб захисту направлений на фактичне поновлення порушеного права позивача на отримання належного розміру пенсії, який підлягав перерахунку на підставі ст. ст. 43, 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення на підставі оновленої довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Натомість, суд першої інстанції зазначеного не врахував у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про передчасність наведеної частини позовних вимог ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії з 01.04.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-XII та з врахуванням положень Постанови №704, згідно оновленої довідки від 16.09.2025 №ФХ114376, з ухваленням нового - про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Бідного Бориса Тихоновича - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 по справі № 520/27387/25 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення від 16.09.2025 №ФХ114376 з 01.04.2019.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення від 16.09.2025 №ФХ114376 з 01.04.2019.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   З.Г. Подобайло