ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м.Черкаси справа № 925/1100/25 
Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засіданні А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув заяву відповідача (АВФ) про розподіл судових витрат на послуги адвоката від 19.02.2026 за вх.суду №2893/26 від 20.02.2026
у справі за первісним позовом Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля", Вінницька область, Тульчинський район, с.Крижопіль 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВФ", м.Черкаси, вул.Одеська,50
про стягнення 576876,97 грн,
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВФ", м.Черкаси, вул.Одеська,50
до Акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля", Вінницька область, Тульчинський район, с.Крижопіль 
про стягнення 1012298,19 грн
без участі повноважних представників сторін. 
Рішенням суду від 17.02.2026 первісний позов задоволено повністю – присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВФ" (код 38950562, вул.Одеська,50, м.Черкаси) на користь Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" (код 33143011, вул.Порошенка О.Героя України, буд.74-А, с.Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область) – 576876,97 грн штрафної неустойки за порушення строків виконання робіт на підставі договору на виконання робіт (підряду) від 29.04.2024 №Р1.14.5.00023 та 6922,52 грн на відшкодування сплаченого судового збору; 
зустрічний позов задоволено частково – присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" (код 33143011, вул.Порошенка О.Героя України, буд.74-А, с.Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВФ" (код 38950562, вул.Одеська,50, м.Черкаси) – 385940,63 грн на підставі договору на виконання робіт (підряду) від 29.04.2024 №Р1.14.5.00023 та 4631,29 грн на відшкодування сплаченого судового збору. В решті вимог за зустрічним позовом відмовлено. 
20.02.2026 за вх.№2893/26 до суду надійшла заява відповідача (за первісним позовом) від 19.02.2026 про ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених ним у зв`язку із розглядом справи витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60000,00 грн, яку ухвалою суду від 20.02.2026 прийнято та призначено до розгляду у судове засідання 06.03.2026.
Проведення судового засідання відкладено на 30.03.2026.
В судовому засіданні 30.03.2026 суд проголосив про перехід до підготовки та прийняття додаткового рішення з його проголошенням 10.04.2026.
За результатами судового розгляду 10.04.2026 судом приєднано до справи вступну та резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст.ст. 233, 240 ГПК України – без його проголошення. 
Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає, що заява позивача (за зустрічним позовом) про покладення на відповідача (за зустрічним позовом) судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Заявником (АВФ) у справі було заявлено про понесені та очікувані витрати на правову допомогу – 60000 грн – у відзиві на позов – заява від 18.09.2025 (вх.суду №13722/25 від 19.09.2026, том 1 а.с. 50-57). 
Позивач (Поділля) не заявляв про покладення витрат на правову допомогу на відповідача за первісним позовом. 
При вирішення спору у справі судом не було вирішено питання розподілу судових витрат на правову допомогу. 
Заявником (АВФ - позивач за зустрічним позовом) 19.02.2025 подано заяву в суд про ухвалення додаткового рішення (вх.суду №2893/26 від 20.02.2026, том 3 а.с. 206-209), до якого додано документи на підтвердження витрат на правничу допомогу: 1) ордер серії АА №1625205; 2) копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №001017 від 14.09.2020; 3) копія Договору №37-2025 про надання правничої допомоги укладеного 15.09.2025 між АО "АЛІБІ" та ТОВ "АВФ"; 4) копія Додаткового договору №1 від 15.09.2025 між АО "АЛІБІ" та ТОВ "АВФ" про узгодження вартості професійної правничої допомоги (гонорару адвоката) до основного Договору №37-2025 від 15.09.2025; 5) копія Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) з правничої допомоги від 20.10.2025 між ТОВ "АВФ" та АО "АЛІБІ"; 6) копія Рахунку-фактури №СФ-0000066 від 20.10.2025, виданого АО "АЛІБІ"; 3) копія платіжної інструкції №2254 від 30.01.2026 на перерахування ТОВ "АВФ" коштів на користь АО "АЛІБІ"; 4) копія банківського реєстру від 02.02.2026 про рух коштів; 5) копія Акту №ОУ-0000009 здачі-прийняття робіт (надання послуг) з правничої допомоги від 17.02.2026 між ТОВ "АВФ" та АО "АЛІБІ".
Заявник наполягає на застосуванні ст.ст. 123, 126, 129 ГПК України до розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу). 
ТОВ "АВФ" подає у справу опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом 
Денисенком С.О. та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги замовнику (АВФ) у Господарському суді Черкаської області у господарській справі №925/1100/25 відповідно до Договору №37-2025 про надання правничої допомоги від 15.09.2025 на замовлення ТОВ "АВФ" – у сумі 60000 грн: 1) усне консультування представника клієнта з юридичних питань запропонованої правової стратегії і тактики захисту інтересів клієнта за результатами вивчення наданих ним матеріалів господарської справи №925/1100/25, а саме, первісного позову ПрАТ "ПК "Поділля" та додатків до нього, поданого в суд; 2) підготовка і подання в суд відзиву від 18.09.2025 №01/37-2025 на позов про стягнення заборгованості у сумі 576 876,97 грн; 3) підготовка і подання в суд зустрічної позовної заяви 25.09.2025 №02/37-2025 ТОВ "АВФ" до ПрАТ "ПК "Поділля" про стягнення грошових коштів у сумі 1 012 298,19 грн.; 4) підготовка і подання в суд Відповіді на відзив (від 26.10.2025 №05/37-2025) щодо зустрічного позову; 5) підготовка і подання в Господарського суд Клопотання від 12.01.2026 №05/37-2025 про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів листування між сторонами Договору; 6) підготовка до судового розгляду та процесуальна участь адвоката як представника Клієнта, у 13 (тринадцяти) відкритих судових засіданнях з розгляду господарської справи №925/1100/25 у Господарському суді Черкаської області, які відбулися 08.10.2025; 21.10.2025; 28.10.2025; 27.11.2025; 09.12.2025; 18.12.2025; 29.12.2025; 08.01.2026; 14.01.2026; 27.01.2026; 05.02.2026; 06.02.2026; 17.02.2026. 
Відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України:
ч.1 ст.3. Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
ч.1 і 2 ст.4. Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом; юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням;
ч.1-4 ст.13. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;
ст.16. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом;
ч.1 ст.58. Представником у суді може бути адвокат або законний представник;
ч.1, п.1 ч.3 ст.123. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу;
ч.1-3 ст.124. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору; попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи;
ст.126. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; 
ч.4-8 ст.129. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись; якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку; якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми; розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (…);
п.3 ч.1, ч.2-4 ст.244. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати; заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення; суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. 
Згідно із положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність":
п.4 і 9 ч.1 ст.1. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
ч.3 ст.4. Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності);
ч.1 ст.26. Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (…);
ст.30. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час;
Згідно з положеннями Цивільного кодексу України:
ч.1, 3 ст.237. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов таких висновків.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Відповідно до ч.6 ст.129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену у попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Заявник (АВФ) у відзиві на позов попередньо вказав про вже понесені ним витратити та витрати, що очікує понести щодо правової допомоги на 60000 грн, які пов`язані з розглядом справи №925/1100/25 в Господарському суді Черкаської області
Рішенням суду від 17.02.2026 первісний позов задоволено повністю – присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВФ" (код 38950562, вул.Одеська,50, м.Черкаси) на користь Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" (код 33143011, вул.Порошенка О.Героя України, буд.74-А, с.Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область) – 576876,97 грн штрафної неустойки за порушення строків виконання робіт на підставі договору на виконання робіт (підряду) від 29.04.2024 №Р1.14.5.00023 та 6922,52 грн на відшкодування сплаченого судового збору; 
зустрічний позов задоволено частково – присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" (код 33143011, вул.Порошенка О.Героя України, буд.74-А, с.Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВФ" (код 38950562, вул.Одеська,50, м.Черкаси) – 385940,63 грн на підставі договору на виконання робіт (підряду) від 29.04.2024 №Р1.14.5.00023 та 4631,29 грн на відшкодування сплаченого судового збору. В решті вимог за зустрічним позовом відмовлено. 
Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу судом вирішено не було.
Позивач (за зустрічним позовом) у заяві від 19.02.2026 (вх.№2893/26 від 20.02.2026) про покладення на відповідача (за зустрічним позовом) судових витрат на професійну правничу допомогу просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у фіксованому розмірі 60000 грн згідно договору від 15.09.2025 №37-2025 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) та додаткового договору №1 від 15.09.2025. 
У договорі від 15.09.2025 №37-2025 про надання правничої допомоги сторони не встановили і не погодили розмір оплати послуг адвоката, ні у фіксованому ні у перемінному виді. Сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим Договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо послуг правничої допомоги – п. 1.3 договору – том 1 а.с. 59.
В додатковому договорі №1 від 15.09.2025 сторони погодили розмір оплати у фіксованому виді – 60000 грн. строк оплати – протягом 10 днів з моменту підписання сторонами відповідного акта про надання послуг (виконаних робіт). 
Розмір стави, розмір тарифу оплати послуги сторони не погоджували. 
Згідно із описом виконаних робіт (наданих послуг) товариству "АВФ" адвокатом 
Денисенком С.О. на суму 60000 грн зазначено: 1) усне консультування представника клієнта з юридичних питань запропонованої правової стратегії і тактики захисту інтересів клієнта за результатами вивчення наданих ним матеріалів господарської справи №925/1100/25, а саме, первісного позову ПрАТ "ПК "Поділля" та додатків до нього, поданого в суд; 2) підготовка і подання в суд відзиву від 18.09.2025 №01/37-2025 на позов про стягнення заборгованості у сумі 576 876,97 грн; 3) підготовка і подання в суд зустрічної позовної заяви 25.09.2025 №02/37-2025 ТОВ "АВФ" до ПрАТ "ПК "Поділля" про стягнення грошових коштів у сумі 1 012 298,19 грн.; 4) підготовка і подання в суд Відповіді на відзив (від 26.10.2025 №05/37-2025) щодо зустрічного позову; 5) підготовка і подання в Господарського суд Клопотання від 12.01.2026 №05/37-2025 про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів листування між сторонами Договору; 6) підготовка до судового розгляду та процесуальна участь адвоката як представника Клієнта, у 13 (тринадцяти) відкритих судових засіданнях з розгляду господарської справи №925/1100/25 у Господарському суді Черкаської області, які відбулися 08.10.2025; 21.10.2025; 28.10.2025; 27.11.2025; 09.12.2025; 18.12.2025; 29.12.2025; 08.01.2026; 14.01.2026; 27.01.2026; 05.02.2026; 06.02.2026; 17.02.2026. 
Суд враховує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п.28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п.19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
У постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 (провадження №12-14гс22) (п.128) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Перелік, обсяг та зміст наданих заявнику (АВФ) адвокатом Денисенком С.О. послуг, які зазначені в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) з правничої допомоги від 17.02.2026, а також вартість роботи останнього в загальній сумі 60000 грн в цілому відповідають критеріям, погодженим сторонами у договорі від 15.09.2025 №37-2025 про надання правничої допомоги, однак суд оцінює їх критично.
Представник заявника (АВФ) у судовому засіданні 30.03.2026 вимоги підтримав та наполягає на стягненні 60000 грн витрат на послуги адвоката.
Відповідно до п.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Відповідач (Поділля) подав у справу заяву про відмову в задоволенні вимог щодо покладення на відповідача витрат на оплату правничої допомоги адвоката товариства АВФ, мотивуючи це недоведеністю відповідних витрат та відсутністю обґрунтованих підстав задовольняти таку заяву – вх.суду №3761/26 від 05.03.2026, том 3 а.с. 1-5. 
Представник відповідача (Поділля) вказує, що 18.09.2025 судом отримано відзив на позовну заяву, до якої додавався договір №37-2025 про надання правничої допомоги від 15.09.2025, укладений між заявником (АВФ) та АО «АЛІБІ», та додатковий договір №1 від 15.09.2025 до цього Договору №37-2025 (далі – «Договір»), згідно з яким «відповідно до п. 1.3. Правничого Договору сторони узгоджують вартість послуг Адвокатського об`єднання з надання Клієнту професійної правничої допомоги із представництва адвокатом його інтересів в суді першої інстанції, із розгляду у Господарському суді Черкаської області господарської справи №925/1100/25 за позовом ПрАТ «ПК «ПОДІЛЛЯ» до ТОВ «АВФ» про стягнення 576 876,97 грн – у фіксованому розмірі, що становить 60000,00 грн». 
19.02.2026 позивач (за зустрічним позовом - АВФ) подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача (Поділля) правничої допомоги в розмірі 60000,00 грн (далі – «Заява»). 
20.02.2026 суд прийняв до розгляду заяву позивача (за зустрічним позовом) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення правничої допомоги. На підтвердження вимог, зазначених в Заяві, позивач (АВФ) додав наступні докази: акти приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2025 (щодо авансу) та від 17.02.2026; рахунок-фактура від 20.10.2025 на оплату за «юридичні послуги» згідно з Договором №37-2025 від 15.09.2025 на суму 30000,00 грн; платіжна інструкція від 30.01.2026 про оплату 30000,00 грн з призначенням платежу «Оплата за надання правничої допомоги згідно Договору №37-2025 від 15.09.2025, Додатковому договору №1 від 15.09.2025, без ПДВ»; виписка з рахунку ТОВ «АВФ» від 02.02.2026 про здійснення 30.01.2026 платежу на 30000,00 грн (надана двічі). Акт приймання-передачі наданих послуг від 17.02.2026 містить опис робіт, наданих адвокатом в межах справи №925/1100/25 як за первісним так і за зустрічним позовом на загальну суму 60000,00 грн. 
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч.4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5 7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами). 
Аналогічні висновки викладені у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у 
складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19. Ці висновки було підтверджено і в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №910/906/18 та від 06.12.2019 у справі №910/353/19. 
Відповідач (Поділля) заперечує щодо стягнення з нього правничої допомоги в розмірі 60000 грн на користь ТОВ «АВФ» з огляду на таке. 
І. Щодо розподілу судових витрат. 
По-перше. Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Стаття 126 ГПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Попередній розрахунок судових витрат, які ТОВ «АВФ» понесло і які очікує понести в зв`язку із розглядом Справи (у розмірі 60000 грн) був зазначений у відзиві Відповідача на первісний позов, а потім у зустрічній позовній заяві ТОВ «АВФ». 
За пунктом 4 частини першої статті 1 ЗУ від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі –«Закон №5076-VI») договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 ЗУ №5076-VI). 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставини суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платі жне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». 
Предмет Договору чітко передбачає надання послуг лише за первісним позовом у цій справі, а саме: «із представництва адвокатом його інтересів в суді першої інстанції, із розгляду у Господарському суді Черкаської області господарської справи №925/1100/25 за позовом ПрАТ «ПК «ПОДІЛЛЯ» до ТОВ «АВФ» про стягнення 576 876,97 грн» - та не передбачає надання послуг, пов`язаних з поданням (і розглядом) зустрічного позову. 
В наданих Відповідачем документах відсутня інформація про розділення витрат на правничу допомогу за первісним позовом та за зустрічними позовом, що робить неможливим визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково. 
Оскільки вимоги первісного позову задоволені повністю, то згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України понесені витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом первісного позову, мають бути покладені на Відповідача (АВФ) та не підлягають відшкодуванню Позивачем (Поділля). 
Відповідачем (АВФ) не доведено склад та розмір витрат на правничу допомогу, які мають відноситись до розгляду зустрічного позову. Тобто, керуючись ч. 4 ст. 129 ГПК України, у зв`язку з задоволенням первісного позову в повному обсязі, - відсутні підстави для покладання на Позивача (Поділля) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом безпосередньо первісного позову, розмір яких згідно з Договором складає 60000 грн. 
По-друге. Згідно з пп. 1 та 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору , з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;… 
У постановах від 19.02.2022 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. 
Виходячи зі змісту Договору (а саме Додаткового договору №1 від 15.09.2025 року) та призначення платежу, при здійсненні Відповідачем (АВФ) оплати за Договором 30.01.2026, в т.ч. відсутності оплати з боку Відповідача (АВФ) Адвокатському об`єднанню авансу в період з 15.09.2025 по 29.01.2025, то реальними та дійсними у Справі є витрати Відповідача (АВФ) на правничу допомогу в розмірі 30000 грн, а не 60000 грн. Відповідач (АВФ) просив стягнути з Позивача (Поділля) заборгованість в розмірі 1 012 298,19 грн, з яких суд присудив до стягнення суму 385 940,63 грн, тобто суд задовольнив зустрічний позов в розмірі 38% від його ціни, відтак пропорційне до ціни позову відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за зустрічним позовом не може перевищувати 5700 грн (30000 грн : 2 = 15000 грн, а 38% від 15000 грн визначається як 15000 х 38 : 100 = 5700 грн). 
Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Детальний опис наданих Відповідачу послуг за Договором, вартість яких складає 60000 грн, передбачений актом приймання-передачі від 17.02.2026 та містить 6 пунктів, з яких до розгляду первісного позову відносяться наступні:
- п. 1 – усне консультування з юридичних питань запропонованої юридичної стратегії і тактики захисту інтересів клієнта за результатами вивчення матеріалів справи №925/1100/25;
- п. 2 – підготовка і подання відзиву від 18.09.2025 на позов про стягнення заборгованості (в порядку ст. 165 ГПК України);
- п. 5 – підготовка і подання клопотання від 12.01.2026 про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів; 
- п. 6 – підготовка до судового розгляду та процесуальна участь адвоката у 13 відкритих судових засіданнях з розгляду справи №925/1100/25, при цьому відповідач (Поділлі) звертає увагу, що:
1) судові засідання 27.11.2025, 09.12.2025, 29.12.2025 фактично не відбувались (у зв`язку з відсутністю світла, що підтверджується ухвалами Суду); 
2) зустрічна позовна заява Відповідача розглядалась лише в судовому засіданні 28.01.2026, а в засіданні суду 17.02.2026 лише оголошувалось судове рішення. Тобто, фактично проведених засідань у Справі було 10, переважна більшість з них була присвячена розгляду первісного позову Позивача (Поділля) і лише одне з них стосувалось розгляду зустрічного позову Відповідача (АВФ). Згідно зі змістом акту приймання-передачі від 17.02.2026 до розгляду зустрічного позову мають відношення складення зустрічного позову та відповіді на відзив Позивача на зустрічний позов, але як вже вказано у запереченнях вище, зазначені роботи не мають відношення до предмету Договору, передбаченого додатковим договором №1 від 15.09.2025 до Договору. 
Представник відповідача (Поділля) вважає, що розмір заявлених Позивачем (АТФ) витрат на правничу допомогу в розмірі 60000 грн є пов`язаним з розглядом саме первісного позову, задоволеного на користь Позивача (Поділля), та є необґрунтованим та непропорційним до предмета зустрічного позову, що був частково задоволений на користь Відповідача (АВФ). 
По-третє, згідно з пп. 3 ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
Також відповідач (Поділля) звертає увагу, що Суд в Рішенні по справі встановив, що: 
- «оскільки пеня передбачена п. 11.7 Договору за затримку оплати саме виконаної роботи, то нарахування пені за порушення сплати авансових платежів здійснено відповідачем безпідставно», тобто зустрічні позовні вимоги Відповідача (АВФ) щодо стягнення пені на загальну суму 57414,01 грн (що складають 47% від загальної суми пені 120922,28 грн) були необґрунтованими (не відповідали умовам договору підряду), що не міг не знати/не розуміти адвокат Відповідача (АВФ); 
- «Суд погоджується із доводами позивача, що у відносинах сторін залучення третіх осіб (субпідрядників) до виконання робіт здійснюється підрядником на власний розсуд та за його власні кошти. Оскільки договір не передбачає збільшення загальної вартості робіт у разі залучення субпідрядників, такі витрати не можуть бути перекладені на замовника та не входять до складу додаткових витрат, що підлягають відшкодуванню понад договірну ціну», тобто позовні вимоги Відповідача (АВФ) на суму 568943,56 грн (531900,00 грн. + пеня на суму 37043,56 грн) також не були обґрунтовані законодавством та умовами договору підряду, що не міг не розуміти адвокат Відповідача. Отже, поведінка Відповідача свідчить про те, що подання зустрічного позову було здійснено з метою затягування спору та з безпідставним завищенням зустрічних вимог Відповідача (АВФ) на суму 626 357,57 грн. (що складає 62% від заявлених у зустрічному позові вимог). 
Таким чином, згідно з ч. 4, 5 ст. 129 ГПК України та враховуючи умови Договору і поведінку Відповідача, пов`язану з поданням та розглядом зустрічного позову, покладення на Позивача відшкодування будь-яких витрат Відповідача на правничу допомогу є безпідставним. 
ІІ. Щодо неспівмірності заявлених витрат на правничу допомогу. 
За ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Статтею 126 ГПК України не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті (пункт 146 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21 (провадження №12-14гс22)). 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2022 №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), пункт 7.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 (провадження №12-43гс22)). 
Як вже вказано в розділі першому цих заперечень, Позивач (Поділля) вважає, що вимоги щодо відшкодування Відповідачу витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 60000 грн не відповідають приписам п.4 та 5 ст. 129 ГПК України, є завищеними, необґрунтованими і нерозумними, а також не є співмірними з: А. Складністю справи при розгляді зустрічного позову – складення зустрічного позову не було складним, оскільки: 
1. Зустрічний позов стосується виконання того самого договору підряду, який був 
підставою для первісного позову, для цього використовувались ті самі первинні документи, що і за первісним позовом, – акти виконаних робіт, платіжні інструкції, листи, претензії та відповіді на них, та ті самі норми права – ЦК України, що Відповідач (АВФ) використовував у своєму відзиві на первісний позов, тобто адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини, документи й доводи тощо; 
2. Заборгованість в розмірі 359475,91 грн як різниця між сумою актів приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 11 608 009,06 грн та сумою 11248533,15 грн, перерахованою Позивачем Відповідачу в якості оплати (11 608 009,06 грн - 11 248 533,15 грн = 359475,91 грн), не заперечувалась Позивачем. Наявність іншої заборгованості між вартістю робіт у кошторисі та актами виконаних робіт Позивач (Поділля) не підтверджував, а Відповідач (АВФ) не доводив, в т.ч. в судовому засіданні 28.01.2026; 
3. Зустрічний позов Відповідача відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із несвоєчасною оплатою за договором; розрахунок суми пені не є складним (в т.ч. в Інтернеті можна знайти різні варіанти калькуляторів, які автоматизують процес розрахування пені); 
4. Інші вимоги Відповідача (АВФ) за зустрічним позовом на суму 626 357,57 грн (531900,00 грн + пеня на суму 37043,56грн + пеня на авансові платежі 57414,01 грн, що складає 62% від заявлених вимог) заявлені необґрунтовано (з ігноруванням правових норм та умов договору підряду) та з метою затягування розгляду первісного позову (докладно описано в запереченнях); 
Б. Часом, витраченим адвокатом – надані Відповідачем (АВФ) докази не містять інформації про витрачений ним час на складення процесуальних документів, а з 10 судових засідань лише одне (28.02.2026) стосувалось безпосередньо розгляду зустрічного позову; 
В. Обсягом наданих адвокатом послуг – як зазначено вище в цих запереченнях, складання зустрічного позову ґрунтувалось на тих самих нормах та документах, що і первісний позов Позивача, а складена адвокатом Відповідача (АВФ) відповідь на відзив - за змістом повторює текст зустрічної позовної заяви; 
Г. Ціною зустрічного позову – розмір задоволених за зустрічним позовом вимог на суму 385 940,63 грн, складає 38% від ціни зустрічного позову. Оскільки Відповідач (АВФ) не розділяє витрати на правничу допомогу, надані у зв`язку з первісним та зустрічним позовом, а реальний розмір понесених Відповідачем витрат і за первісним і за зустрічним позовами складає 30000 грн, то на думку Позивача (Поділля), пропорційне до ціни позову відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за зустрічним позовом не може перевищувати 5700 грн. (докладно в розділі І цих заперечень за формулою: 30000 грн : 2 = 15000 грн, а 38% від 15000 грн визначається 15000грн х 38% : 100% = 5700грн). 
Отже, заявлений Відповідачем розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи, витраченим часом адвоката, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з обставин Справи. Враховуючи вищезазначене та у зв`язку з задоволенням первісного позову в повному обсязі на користь Позивача, відсутні підстави для покладання на Позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які згідно з Договором, пов`язані зі стягненням 576 876,97 грн. за первісним позовом. 
Представник ПАТ "Поділля" наполягає на відмові у задоволенні заяви Відповідача (АВФ) про ухвалення додаткового рішення у справі №925/1100/25 за заявою ТОВ «АВФ» щодо розподілу витрат на правову допомогу у розмірі 60000 грн. 
Застосування судом норм права при вирішенні заяви:
Згідно із положеннями Господарського процесуального кодексу України:
п.3 ч.4 ст.129. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог;
зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (п.120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21 (провадження №12-14гс22)).
Висновки, аналогічні наведеним вище, раніше були викладені і в постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.
З огляду на викладене, а також заявлену позивачем ціну позову, перелік, обсяг та зміст наданих позивачу адвокатом Денисенком С.О. послуг, а також те, що позовні вимоги у справі задоволено частково, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем (за зустрічним позовом) витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 5700 грн - пропорційно задоволених вимог зустрічного позову (38%). З дотриманням судом принципів розподілу судових витрат решту понесених витрат на правову допомогу належить покласти на позивача/заявника (АВФ) та не стягувати - відповідно до приписів ст.126 Господарського процесуального кодексу України. Іншого принципу розподілу понесених судових витрат, крім принципу пропорційності, - учасниками запропоновано не було і застосовано бути не може.
Керуючись ст.ст.124, 129, 130, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АВФ" від 19.02.2026 (вх.суду №2893/26 від 20.02.2026) про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" (код 33143011, вул.Порошенка О.Героя України, буд.74-А, с.Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВФ" (код 38950562, вул.Одеська,50, м.Черкаси) 5700,00 грн (п`ять тисяч сімсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу.
Решту понесених витрат на правову допомогу покласти на заявника/позивача (АВФ) та не стягувати. 
3. Наказ видати.
Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку та строки визначені ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені розділом ІV Господарського процесуального кодексу України. 
Повне додаткове рішення складено і підписано 10.04.2026.

Суддя Г.М.Скиба