КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2026 року м. Київ № 320/23559/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоровя України про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоровя України, в якому просить суд:
скасувати рішення Державного закладу "Центральна медико-соціальна комісія Міністерства охорони здоров`я України" від 19.12.2023 № 56-2(13)-2085;
зобов`язати Державний заклад "Центральна медико - соціальна комісія Міністерства охорони здоров`я України" переглянути рішення від 19.12.2023 № 56-2(13)-2085.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, адже позивач впевнений, що при винесенні рішення відповідачем не було враховано медичної документації наданої позивачем та невірно встановлено ступінь втрати працездатності, тому таке рішення має бути скасованим.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
Станом на дату прийняття рішення у справі, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 КАС України, та не подав до суду відзив на позовну заяву, з огляду на що, спір вирішується судом на підставі наявних у справі матеріалів.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2023 рішенням Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» № 56-2(13)-2085 було розглянуто медичну експертизу щодо справи ОСОБА_1 з питання підвищення групи інвалідності, в якому зазначено, що на момент огляду, підстав для підвищення групи інвалідності не було та фактично відмовлено ОСОБА_1 у підвищенні групи інвалідності.
Наведене зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом. 
На підтвердження доводів позовної заяви, позивачем було подано клопотання щодо проведення судово-медичної експертизи з вимогою поставини на розгляд питання "Чи були на дату оспорюваного рішення підстави для призначення інвалідності ІІ або І групи?".
Водночас, висновок експерта є лише одним із доказів у справі, який, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 108 КАС України, не має заздалегідь встановленої сили для суду і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 90 КАС України, такий висновок може бути складений лише на підставі наявних матеріалів справи, які можуть бути використані і судом як джерело доказів, на підставі яких суд також не позбавлений можливості дійти висновку щодо наявності або відсутності певних фактів.
Судова експертиза повинна призначатися у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування та у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. При цьому, з метою призначення судом судової експертизи особа, яка приймає участь у розгляді справи має звернутися із клопотанням, в якому слід чітко обґрунтувати дійсну необхідність в її проведенні, тобто неможливість доведення чи спростування обставин справи в інший спосіб без призначення експертизи.
Разом з тим, суду не надано жодних доказів, які б підтверджували, що обставини, з приводу яких між сторонами виник спір, не можуть бути встановлені без проведення судової експертизи. Позивачем не наведено обґрунтування, яким чином висновок експерта спростує або підтвердить обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" № 875-XII (далі - Закон № 875) особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (ст. 3 Закону № 875).
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" № 2961-IV (далі - Закон № 2961) медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.
Відповідно до ст. 3 Закону № 875 та ст. 7 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" Кабінет Міністрів України постановою від 03.12.2009 № 1317 затвердив Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (далі - Положення № 1317).
Згідно із п. 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (п. 4 Положення № 1317).
За правилами п. 11 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.
Відповідно до п. 15 Положення № 1317 комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.
Згідно із п. 17 та 19 Положення № 1317, медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.
Умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями встановлені Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Відповідно до п. 1.4 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої 
наказом Міністерства охорони здоров`я України № 561 від 05.09.2011, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за №1295/20033 (далі - Інструкція № 561), медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, здійснення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
При огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхіднихлабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії (п. 1.10 Інструкції № 561).
Позивач вважає протиправним та оскаржує рішення медико-соціальної експертної комісії щодо неперегляду групи інвалідності. 
19.12.2023 рішенням Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» № 56-2(13)-2085 було розглянуто медичну експертизу щодо справи ОСОБА_1 з питання підвищення групи інвалідності, в якому зазначено, що на момент огляду, підстав для підвищення групи інвалідності не було та фактично відмовлено ОСОБА_1 у підвищенні групи інвалідності.
Однак, на думку позивача, при винесенні рішення відповідачем не було враховано медичної документації, наданої позивачем та невірно встановлено ступінь втрати працездатності.
Суд враховує, що згідно вимог законодавства рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
Критеріями встановлення групи інвалідності є не діагноз, а його наслідки, які призвели до порушення функції органів і систем організму, які, в свою чергу, призвели до обмеження життєдіяльності. Саме ступінь порушення функцій організму та обмеження життєдіяльності є критеріями встановлення тієї чи іншої групи інвалідності.
Проте, суд звертає увагу на те, що вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи, є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.04.2021 у справі № 160/12235/19.
Верховний Суд в постанові від 12.10.2021 у справі № 280/4820/19 зазначив, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Визначення конкретного ступеню розладу функцій органів і систем організму та обмеження життєдіяльності людини як критеріїв встановлення інвалідності є дискреційними повноваженнями МСЕК, а отже, суд не вправі втручатися у такі повноваження відповідача.
Водночас, в обґрунтування позовної заяви позивачем лише зазначено про те, що відповідач належним чином не проаналізував наданих позивачем документів, при цьому, позивач не зазначив жодних фактичних обставин, які суд мав би перевірити та оцінити, окрім, як посилання на загальні норми та абстрактні порушення. Належних доводів щодо порушення процедури огляду та при прийнятті оскаржуваного рішення, позивачем також не наведено. 
При цьому, фактично, для розширення власних вимог та розгляду даного спору, позивачем заявлено клопотання про проведення судової експертизи, проте, на думку суду, тим самим, за даних обставин, фактично здійснювався би переогляд поза встановленою процедурою, що чинним законодавством не допускається. Судова експертиза повинна призначатися у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування та у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Суд не може замінювати собою медичну комісію та встановлену процедуру, але має право скасувати її рішення та зобов`язати провести повторний огляд, якщо процедура була порушена. Суд може перевірити процедуру прийняття рішення (дотримання термінів, повноту врахування документів, законність складу комісії тощо). Проте, відповідних доводів з наданням документального підтвердження, позивачем не надано. 
Таким чином, спірне рішення прийняте відповідачем на підставі та в межах наданих повноважень, а позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ґрунтуються на помилковому трактування норм законодавства та суб`єктивних доводах, що не підтверджуються документально.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору в суді та задоволенню не підлягають. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.