Справа № 351/1901/25 
Провадження № 22-ц/4808/357/26 
Головуючий у 1 інстанції МАРТИНЮК В. І. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Луганської В.М.,
суддів: Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,
за участю секретаря – ГудякХ.М.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2025 року, постановлену в складі судді Мартинюк В.І. 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Ізі Кредит» про визнання кредитного договору №406504 від 01.12.2025 року недійсним .

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2025 року цивільну справу № 351/1901/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Ізі Кредит» про визнання кредитного договору недійсним передано на розгляддо Оболонського районного суду м. Київ.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2025 року та направити справу для розгляду до Снятинського районного суду Івано-Франківської області.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що нею позовну заяву було подано відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України, оскільки вимоги заявлені про захист прав споживача.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено відповідачу право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги ТОВ «Ізі Кредит» отримало через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 лютого 2026 року справа призначена до розгляду відповідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на 17 лютого 2026 року.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року за клопотання позивачки ОСОБА_1 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи до розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник Пинчук Н. В. підтримали апеляційну скаргу в межах її доводів.

У судове засідання представник ТОВ «Ізі Кредит» не з`явився, про дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Передаючи цивільну справу № 351/1901/25 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Ізі Кредит» про визнання кредитного договору недійсним на розгляд до Оболонського районного суду м. Київ, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява має бути подана за місцем знаходження відповідача за загальними правилами підсудності до Оболонського районного суду м. Київ.

Колегія суддів вважає, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов помилково виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються до суду за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно з частиною п`ятою статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Предметом позову у даній справі є визнання кредитного договору №406504 від 01.12.2025 року недійсним. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка послалась на порушення відповідачем її прав щодо свободи укладання кредитного договору.
Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 статті 1 Закону № 1023-XII).
Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
У Рішенні від 01 листопада 2023 року № 9-р(ІІ)/2023 Конституційний Суд України дійшов висновку, що дієвий та ефективний захист прав споживачів є одним зі способів виконання державою її головного конституційного обов`язку - утверджувати й забезпечувати права і свободи людини (абзац перший підпункту 3.8 пункту 3 мотивувальної частини).
Оскільки спірні правовідносини виникли щодо укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Ізі Кредит», позивачка ОСОБА_1 мала право на пред`явлення позову за зареєстрованим її місцем проживання чи перебування, відповідно до вимог частини 5 статті 28 ЦПК У країни.
Розгляд справи судом відповідно до правил підсудності охоплює процедурний аспект верховенства права, що не взяв до уваги суд першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо визначення територіальної підсудності справи, ухвалене судове рішення не може вважатися законними і обґрунтованими, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Снятинського районного суду Івано-Франківської області.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2025 року скасувати, справу направити до Снятинського районного суду Івано-Франківської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2026 року.

Судді: В.М. Луганська

В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева