КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/25640/25 Головуючий у 1 інстанції: Заруба П.І. Провадження № 33/824/1781/2026 Доповідач: Шебуєва В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не досліджував безпосередньо у судовому засіданні відеозапис, на який він послався у постанові. Вказаний відеозапис був здійснений не на нагрудну камеру, а на особистий телефон поліцейського, є неповним, не висвітлює весь перебіг подій, а відтак не може бути належним доказом в справі. Після того, як поліцейський повідомив, що буде складати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП він повернувся до свого автомобіля, в якому сиділа його дочка. Вони разом підійшли до поліцейського і повідомили, що він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння та готовий їхати до медичного закладу. Поліцейський зазначив, що у нього немає часу, відібрав у нього розписку про відсторонення від керування, сів у авто і поїхав, залишивши його на блок посту. З приводу таких дій поліцейського його дочка звернулася на лінію 102, після чого до них під`їхав інший патруль та повідомив, що вони нічого не знають про цю ситуацію. Поліцейським був порушений порядок його огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування такої постанови суду першої інстанції.
Відповідно до наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2025 рокусерії ЕПР1 № 514536 16 листопада 2025 року о 08-й годині 14 хвилин м. Києві, Бориспільське шосе КП 503, ОСОБА_1 був зупинений на блок посту КП 503, та керував транспортним засобом «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До протоколу про адміністративне правопорушення долучено роздруківку тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager від 16 листопада 2025 року, результат тестування 1,16 проміле, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів,картку обліку адміністративного правопорушення,направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 листопада 2025 року, розписку ОСОБА_1 про відсторонення від керування на протязі 24 годин, рапорт поліцейського, та копію постанови серія ЕНА № 6161040 від 16 листопада 2025 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 125 КУпАП України, а також диск з відеозаписом з місця події.
З наданих суду документів та відеозапису вбачається, що16 листопада 2025 року о 08-й годині 14 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , по Бориспільському шосе в м. Києві та був зупинений поліцейським на КП 503. Поліцейським виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та пред`явлено вимогу пройти на місці огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. На запитання поліцейського ОСОБА_1 повідомив, що не вживав алкогольних напоїв, але їв кислий борщ, і якби він перебував у стані алкогольного сп`яніння, то запропонував би поліцейському гроші. За результатми тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат тестування 1,16 проміле. ОСОБА_1 висловив незгоду з вказаним результатом, а тому поліцейський одразу запропонував йому сісти в службовий транспорт та поїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 сказав, що не відмовляється їхати до медичного закладу, але відвезе дочку на роботу і тоді поїде на огляд. Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, він відсторонений від керування транспортним засобом, а їхати до лікаря він має зараз. ОСОБА_1 наполягав на своєму, що було розцінено поліцейським як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим і був складений протокол про адміністративне провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Як вбачається з матеріалів справи, відеозапис вівся поліцейським на мобільний телефон, оскільки нагрудна відеокамера була розряджена, що зафіксовано у рапорті поліцейського.
За клопотанням ОСОБА_1 суд першої інстанції допитав свідка ОСОБА_2 . Вона показала, що 16 листопада 2026 року ОСОБА_1 , який є її батьком, віз її на роботу. Його зупинив працівник поліції та сказав, що батько нетверезий. Батько погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, з результатами якого він не був згодний. Вони з батьком казали поліцейському, що він згоден поїхати в лікарню, але йому відмовили. 
Разом з тим, вказані покази ОСОБА_2 не підтверджені матеріалами справи. ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_1 , а отже є зацікавленою особою.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на безпідставність прийняття судом як доказу відеозапису.
Долучений до протоколу відеозапис є результатом безпосереднього документування події, надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, відновити послідовність подій та надати їм оцінку. Сам по собі факт запису відео на телефон, а не на нагрудну відеокамеру, не свідчить про неможливість його прийняття як доказу. У рапортах поліцейського зазначено, що відеозапис вівся на мобільний телефон, оскільки нагрудна камера була розряджена. 
Апеляційний суд критично ставиться до доводів ОСОБА_1 , що він наполягав на проходженні медичного огляду, але поліцейський відмовився його везти. Такі доводи ОСОБА_1 не відповідають відеозапису, на якому зафіксовано, що він зазначав поліцейському, що поїде до медичного закладу після того, як відвезе дочку на роботу.
ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 514536 від 16 листопада 2025 року, у якому зазначено про відмову від проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 не зазначив жодних зауважень щодо змісту протоколу, а також те, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дарницького районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 рокубез змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.