№ 207/7699/25 
№ 2/207/681/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м.Кам`янське
Південний районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді Бушанської О.В.
за участю секретаря судового засідання Трохименко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу
за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк", м.Дніпро
до ОСОБА_1 , м.Кам`янське, Дніпропетровська область
про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Сенс Банк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 86621,17 грн, з яких: 52544,42 грн - прострочене тіло кредиту, 34076,75 грн - відсотки за користування кредитом, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7399,76 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 22.05.2021 між банком і відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк", в якій сторони узгодили основні умови кредитування. Банк взяті відповідно до угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 86621,17 грн.
12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "СЕНС БАНК", запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.
Ухвалою суду від 26.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 03.02.2026 на 10:40 годин.
03.02.2026 розгляд справи відкладено до 16.03.2026 до 11:00 годин.
09.02.2026 через систему "Електронний суд" представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому заявник просить поновити строк на подання відзиву; відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують проведення банком процедури верифікації особи відповідача, електронної пропозиції відповідача від 22.05.2021 на укладення угоди, договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» або угода про обслуговування кредитної картки від 22.05.2021, а також не надано кредитний договір №631659972, доказів випуску та отримання відповідачем кредитної картки, а також використання ним кредитного ліміту. У виписці зазначено номер договору, проте за відсутності самого договору, умов кредитування, суд позбавлений можливості встановити, за яким саме договором виникли правовідносини між сторонами, на яких умовах, чи взагалі договір № 631659972 був укладений.
Позивач посилається на використання одноразового ідентифікатора «0047», однак не надав доказів, що підтверджують його направлення відповідачу та використання саме відповідачем для підписання угоди чи паспорту споживчого кредиту. Крім того, виписка по рахунку та розрахунок заборгованості містять вказівку на кредитний договір №631659972, який не наданий до матеріалів справи, що унеможливлює встановлення зв`язку між цими документами та угодою від 22.05.2021.
У справах про стягнення кредитних коштів на банк покладається обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику. Позивач не надав належних доказів факту надання кредитних коштів відповідачу, випуску кредитної картки чи її використання.
З огляду на викладене вище, представник відповідач вважає, що позивач не довів факту укладення угоди про обслуговування кредитної картки від 22.05.2021 з відповідачем, надання йому кредитних коштів саме в рамках договору, на який посилається позивач, використання кредитного ліміту. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Щодо наявності підстав для поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву представник відповідач вказує, що із позовною заявою та з матеріалами справи він ознайомився в електронному кабінеті системи "Електронний суд" 09.02.2026. 
17.02.2026 представником позивача через систему "Електронний суд" подано відповідь на відзив, в якому заявник просить відзив на позовну заяву залишити без розгляду; розглянути справу за наявними матеріалами справи; позовні вимоги підтримує в повному обсязі просити їх задовольнити. 
Зазначена відповідь на відзив мотивована посиланням на те, що 22.05.2021 між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк". Для ідентифікації в обліковій системі банку договору від 22.05.2021 було присвоєно № 631659972, який обліковується за зазначеним номером в банківській системі АТ "Сенс Банк». Документи були підписані позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «0047», направленого йому 22.05.2021 на номер телефону: 380977128885. Відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора на електронну пошту, номер телефону, який ним особисто зазначений, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Договір містить також паспортні дані, податковий номер, номер засобів зв`язку, поштову та електронну адресу відповідача. Заперечуючи підписання угоди, відповідач не спростував факт підписання документів за допомогою одноразового ідентифікатора.
Банківські виписки є доказом видачі коштів, користування коштами, укладення договору (оскільки договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей), видачі позичальнику банківської картки та користування нею, а також доказом виконання банком своїх зобов`язань та тим, що відповідач до певного моменту виконував умови договору, проте, в подальшому, в результаті неналежного виконання ним умов договору утворилась заборгованість, яка ним добровільно погашена не була. Сплата відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ передбачених кредитними договорами.
16.03.2026 сторони у судове засідання не з`явилися.
Позивач у поданій заяві просить розглянути справу за відсутністю його представника.
Представник відповідача у поданій заяві просить розглянути справу за відсутністю відповідача та його представника. Проти позову заперечують з підстав, викладених у відзиві. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, з урахуванням приписів ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.
З матеріалів справи вбачається, що АТ "Альфа-Банк" підписано акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого позивач зобов`язався надати ОСОБА_1 послугу з обслуговування кредитної картки, а також надання клієнту кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого клієнту кредиту або його частини, банк здійснює подальше кредитування клієнта у межах її ліміту шляхом надання траншів. 
Згідно з п.3 вказаного вище акцепту, сума встановленої кредитної лінії 24000,00 грн. Максимальна сума кредиту (кредитної лінії) 200000,00 грн. Процентна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки - 35,99%. Тип процентної ставки - фіксована.
22.05.2021 між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому сторонами погоджено основні умови кредитування: сума/ліміт кредиту 24200,00 грн; спосіб надання та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, 12 з можливості пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; максимальна сума кредиту - 200000,00 грн.
У п.4 паспорту споживчого кредиту зазначено: процентна ставка - 35,99% річних; тип процентної ставки - фіксована- 39,59% в рік.
Згідно з п.7 паспорту споживчого кредиту, зазначена у паспорті інформація зберігає чинність та є актуальною до 21.06.2021.
12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування банку на АТ "Сенс Банк".
З виписки по рахунку приватного клієнта №128729-2025/0609 за період з 24.05.2021 по 02.06.2025 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 86621,17 грн, з яких: 52544,42 грн - прострочене тіло кредиту, 34076,75 грн - відсотки за користування кредитом.
10.10.2025 за вих.№4677583 позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, в якому банк повідомив відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором станом на 04.07.2025 у розмірі 87251,53 грн та вимагав погасити вказану заборгованість протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї письмової вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання цієї вимоги.
Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1,2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В силу положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За приписами ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 КПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, за змістом якого банк приймає пропозицію ОСОБА_1 на укладення угоди на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Водночас, позивачем не надано доказів заповнення відповідачем пропозиції (волевиявлення) - оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Наданий позивачем акцепт АТ "Альфа-Банк" на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не містить підпису відповідача.
Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
З урахуванням наведеного, позивачем не надано належних та допустимих доказів погодження сторонами у письмовому вигляді плати за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати відсотків.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги відсутність належних та допустимих докази узгодження сторонами у письмовому вигляді розміру та порядку сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд доходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків у розмірі 34076,75 грн.
Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 52544,42 грн, суд враховує наступне.
Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.
Тобто, навіть за відсутності факту дотримання сторонами письмової форми договору, головним для визначення правовідносин між сторонами є факт повного або часткового його виконання сторонами, наявність конклюдентних дій сторін, спрямованих на його укладення та виконання.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», якою передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, надана позивачем виписка по рахунку приватного клієнта №128729-2025/0609 за період з 24.05.2021 по 02.06.2025 є належним доказом щодо перерахування кредитодавцем коштів на рахунок позичальника, що відповідно, свідчить про виконання банком взятих на себе обов`язків по наданню кредитних коштів.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення заборгованості за кредитом, що підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 86621,17 грн, з яких: 52544,42 грн - прострочене тіло кредиту, 34076,75 грн - відсотки за користування кредитом.
Банком з рахунку відповідача самостійно списано відсотки за використання кредитного ліміту у загальному розмірі 27774,56 грн.
Дійшовши висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом у розмірі 34076,75 грн, суд вважає, що списані позивачем відсотки за користування кредитом у загальному розмірі 27774,56 грн підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, яка становить 52544,42 грн.
Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту становить 24769,86 грн.
Станом на час розгляду даної справи відповідачем не надано належних та допустимих доказів сплати заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24769,86 грн.
Враховуючи викладене, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати заборгованості за кредитним договором, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24796,86 грн.
Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7399,76 грн, суд враховує наступне.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (див. постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 7399,76 грн позивачем надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025, укладеного між АТ "Сенс Банк" та Адвокатським об`єднанням "СмартЛекс".
Відповідно до п.3.1 договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 АТ "Сенс Банк" сплачує на користь АО "СмартЛекс" винагороду (гонорар) у розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн; за отримання рішення суду 225,00грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85%.
Факт отримання позивачем правничої допомоги не викликає сумнівів. Отже, позивачем фактично здійснено витрати на професійну правничу допомогу.
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Оскільки судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що позовну заяву задоволено частково на загальну суму 24769,86 грн, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг, виходячи з критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2544,43 грн ((375,00грн за підготовку і подання позовної заяви до суду, 225,00грн за отримання рішення суду та 1944,43 грн комісійної винагороди від стягнутих на користь банку коштів (24769,86 грн х 7,85% ).
Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст. ст.141,258-259, 263-265, 268, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" (м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100, ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 24769 (двадцять чотири тисячі сімсот шістдесят дев`ять) грн 86 коп, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 693 (шістсот дев`яносто три) грн 53 коп та правничу допомогу у розмірі 2544 (дві тисячі п`ятсот сорок чотири) грн 43 коп. В решті позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Бушанська