КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2026 року м. Київ справа №320/31315/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ТОВ "ДІОНІС КУЛЬТ" до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "ДІОНІС КУЛЬТ" з позовом до Головного управління ДПС у м.Києві, у якому просить суд:
- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві за формою «С» від 27.03.2024 № 000240970901;
- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві за формою «С» від 27.03.2024 № 000241030901.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на відсутність порушень ним вимог норм податкового законодавства та протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки відповідачем не доведено факт реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі. Крім того, позивач зазначив, що місце здійснення ним роздрібної торгівлі алкогольних напоїв не підлягає внесенню до Єдиного державного реєстру місць зберігання, оскільки не має відокремленого від об`єкта роздрібної торгівлі місця зберігання алкогольних напоїв. На думку позивача, оскаржувані ППР є незаконними, оскільки при їх прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.
Відповідач проти задоволення позову заперечив, у відзиві на позовну заяву зазначив, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Під час перевірки встановлено порушення ТОВ "ДІОНІС КУЛЬТ" положень ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР. У зв`язку з викладеним, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач також надав до суду відповідь на відзив, у яких наголошено на обґрунтованості позовних вимог.
Відповідачем також направлено до суду додаткові пояснення, у яких наголошено на відсутності підстав для задоволення позову.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 постановлено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Встановивши правові позиції сторін по справі та їх обґрунтування, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.
На підставі п.п. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1, керуючись п.п. 20.1.4, п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.8, п.п. 20.1.9, п.п. 20.1.10, п.п. 20.1.11, п.п. 20.1.13, п.п. 20.1.14 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 30 Податкового кодексу України, та відповідно до наказу «Про проведення фактичних перевірок суб?єктів господарювання», 02.10.2023 Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено фактичну перевірку об?єкту ТОВ ДІОНІС КУЛЬТ, код ЄДРПОУ 45361493, за адресою: м. Київ, вул. Мишуги, 3а, магазин-кафе 240 кв.м.
Перед початком проведення перевірки 19.02.2024 співробітниками ГУ ДПС у м. Києві у відповідності до п. 81.1 ст. 81 ПКУ пред?явлено службове посвідчення, наказ та направлення на проведення фактичної перевірки ТОВ ДІОНІС КУЛЬТ, код ЄДРПОУ 45361493, за адресою: м. Київ, вул. Мишуги, За, магазин-кафе 240 кв.м., директору суб?єкта господарювання Степанок М.М.
Під час перевірки встиновлено, що на 19.02.2024 діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у ТОВ ДІОНІС КУЛЬТ за адресою м. Київ, сул. Мишуги, За, магазин-кафе 240 кв.м. не має. Ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 26510308202400678 з правом торгівлі діє з 22.02.2024.
Відповідно до інформаційно - комунікаційних систем ДПС в період часу з 04.12.2023_по 18.02.2024, тобто за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, товариством було реалізовано алкогольних напоїв в асортименті (додаток до акту №1 на 39 арк.) на загальну суму 253 273,86 грн., чим порушено ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-BP «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Крім того, під час перевірки було викликано поліцію за номером 102 номер звернення 111922276 та в подальшому працівниками Дарницького УП ГУНП у м. Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , директора ТОВ ДІОНІС КУЛЬТ.
За результатами проведеної перевірки складено акт (довідка) фактичної перевірки від 28.02.2024 року № 16985/Ж5/26-15-09-01/45361493, встановлено порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються електронних сигаретах, та пального» (зі змінами та доповненнями) та вимоги п. 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України.
На підставі висновків акта (довідки) фактичної перевірки від 28.02.2024 року № 16985/Ж5/26-15-09-01/45361493, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення за формою «С» від 27.03.2024 року № 000240970901, яким за порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», застосовано до ТОВ «ДІОНІС КУЛЬТ» штрафні санкції на суму 506 547 грн. 72 коп.
Крім того, на підставі висновків акту (довідки) фактичної перевірки від 28.02.2024 року №16985/Ж5/26-15-09-01/45361493, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято також податкове повідомлення-рішення за формою «С» від 27.03.2024 року № 000241030901, яким за порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», застосовано до ТОВ «ДІОНІС КУЛЬТ» штрафні санкції на суму 6 741 258 грн. 41 коп.
Не погоджуючись з правомірністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
У розумінні підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Отже, під час фактичної перевірки посадові особи контролюючого органу можуть перевірити будь-яке із визначених підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України питань незалежно від того, що стало причиною для її проведення.
Стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення від 27.03.2024 № 000240970901 суд зазначає наступне.
Згідно з висновком, викладеним в акті фактичної перевірки, яке стало підставою для прийняття спірного ППР, встановлено порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються електронних сигаретах, та пального» Податкового кодексу України.
Внаслілок вказаного порушення контролюючим органом застосовані до ТОВ «ДІОНІС КУЛЬТ» штрафні санкції на суму 506 547 грн. 72 коп., з приводу чого суд зазначає таке. 
Основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95 (далі - Закон №481/95, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України № 481/95 ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Згідно норм ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік.
Відповідно до п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників попону та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування.
Продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари (пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
В силу ч. 2 ст. 77 КАС України саме відповідач має довести факт реалізації позивачем алкогольних напоїв без відповідної ліцензії.
Водночас, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реалізації позивачем товарів на суму 253 273,86 грн., що стало підставою для безпідставного застосування до позивача штрафних санкцій в подвійному розмірі, а саме 506 547, 72 грн. 
Зокрема, висновок відповідача щодо розміру штрафної санкції, розрахованого виходячи не з партії товару, а з загальної суми наявних у платника податків алкогольних напоїв, відображених у додатку до акта перевірки, є необґрунтованим та передчасним, ґрунтується на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними доказами, як це передбачено пунктом 56.4 статті 56 ПК України.
Більше того, за результатами судового розгляду матеріалів перевірки судом встановлено, що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2024 року у справі № 753/3626/24, яка набрала законної сили, провадження в справі стосовно директора ТОВ "ДІОНІС КУЛЬТ" ОСОБА_1 було закрито за відсутністю події адміністративного правопорушення.
Зокрема, вказаним судом встановлено, що в матеріалах справи № 753/3626/24 відсутні належні та достатні докази на підтвердження факту продажу ТОВ "ДІОНІС КУЛЬТ" алкогольних напоїв без отримання ліцензії на провадження цього виду господарської діяльності.
За змістом наявного в матеріалах справи № 753/3626/24 рапорту поліцейського 19.02.2024 о 17-45 год. до відділу поліції звернувся співробітник державної податкової служби з повідомленням про те, що в магазині «Алкоопт» здійснюється продаж алкоголю без ліцензії на цей вид діяльності, у зв`язку з чим він просив направити на місце дільничного офіцера поліції для фіксування адміністративного правопорушення.
Дослідженням письмових пояснень вказаного співробітника державної податкової служби в межах справи № 753/3626/24 установлено, що він лише абстрактно послався на здійснення у вказаному магазині діяльності з продажу алкогольних напоїв без вказівки на конкретні факти такого продажу.
Стосовно відомостей по партіям товарів (алкогольних напоїв) на складах ТОВ «Діоніс Культ», то суд у межах справи № 753/3626/24 вирішив, що сам по собі такий доказ не підтверджує факт їх продажу, а безліцензійне придбання та зберігання алкогольних напоїв не утворює об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП. Суд також урахував, що 16.02.2024 була зареєстрована ліцензія ТОВ «Діоніс Культ» на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 22.02.2024 по 22.02.2025, а відтак врахував, що поставка алкогольних напоїв здійснювалась з метою їх майбутнього продажу.
Частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідачем не доведено, а позивачем спростовано здійснення ним діяльності з реалізації алкогольних напоїв, повний перелік яких визначений у додатку до акта перевірки.
Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність та наявність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м.Києві від 27.03.2024 № 000240970901.
Стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення від 27.03.2024 № 000241030901 суд зазначає наступне.
Згідно з висновком, викладеним в акті фактичної перевірки, яке стало підставою для прийняття спірного ППР, встановлено порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», застосовано до ТОВ «ДІОНІС КУЛЬТ» штрафні санкції на суму 6 741 258 грн. 41 коп.
Як вбачається з акта перевірки, в ході проведення фактичної перевірки здійснено зняття залишків алкогольних напоїв, які були наявні у магазині ТОВ ДІОНІС КУЛЬТ на 19.02.2024, загальна вартість підакцизного товару складає 6 741 258,41 грн. (додаток залишки алкогольних напоїв на 18-ти аркушах, який надано суб?єктом господарювання, підписано та засвідчено печаткою ТОВ ДІОНІС КУЛЬТ та директором ОСОБА_1 ). Перевіркою встановлено зберігання ТОВ ДІОНІС КУЛЬТ в магазині за адресою: м. Київ, вул. Мишуги, 3а, магазин-кафе 240 кв.м., алкогольних напоїв, та тютюнових виробів, не внесених у місця зберігання до Єдиного реєстру, чим, на переконання контролюючого органу, позивачем порушено вимоги частини шістдесятої статті 15 Закону № 481/95-ВР.
З приводу вищенаведеного суд вказує наступне. 
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР місце зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, виключається з Єдиного реєстру в день прийняття відповідного рішення. Місце зберігання виключається з Єдиного реєстру в день прийняття відповідного рішення. Податковий орган направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), що був заявником, рішення про виключення місця зберігання з Єдиного реєстру не пізніше наступного робочого дня за днем його прийняття в електронному вигляді в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.
Відповідно до ст. 15 Закону України № 481/95-ВР зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру. 
Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб?єкта господарювання (у тому числі іноземного суб?єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов?язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.
До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.
Нормами статті 15 Закону № 481/95-ВР також визначено, що суб?єкти господарювання (у тому числі іноземні суб?єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.
Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 року № 251 (далі - Порядок № 251), яким визначено порядок реєстрації та вимоги до заяви та обов?язкових документів, що подаються при включені місця зберігання до Єдиного реєстру. 
Згідно з пунктом 1.1 Порядку № 251 Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників. 
До Єдиного реєстру вносяться: 
- відомості про заявника - ідентифікаційний код (номер), найменування (прізвище, ім?я, по батькові), місцезнаходження або місце проживання (поштовий індекс, область, район, місто, вулиця, номер будинку), серія та номер ліцензії, виданої заявнику на відповідний вид діяльності;
- відомості про місце зберігання - місцезнаходження (поштовий індекс, область, район, місто, вулиця, номер будинку), площа місця зберігання (місткість місця зберігання спирту), вид продукції, що зберігається;
- дата включення місця зберігання до Єдиного реєстру;
- серія, номер та дата видачі довідки про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру;
- підстави та дата виключення місця зберігання з Єдиного реєстру.
Пунктом 1.4. Порядку № 251 встановлено, що у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб?єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у порядку, установленому чинним законодавством.
Пунктом 2.1 Порядку № 25 встановлено, що до Єдиного реєстру вносяться місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
За змістом цього Порядку передумовою для включення місця зберігання до Єдиного реєстру є отримання ліцензії на право роздрібної або оптової торгівлі алкогольними та тютюновими виробами (нотаріально посвідчена копія якої є обов`язковим додатком до заяви). В свою чергу, відповідно до ст. 1 Закону № 481/95-ВP:
- місце торгівлі - місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів;
- місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту етилового, біоетанолу та спиртових дистилятів, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.
Відтак, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено поняття «місце зберігання» та «місце торгівлі» і вони не є тотожними, об?єкти роздрібної торгівлі не можуть відноситись до місць зберігання, щодо яких цим Законом встановлена вимога про обов?язкову реєстрацію у відповідному державному реєстрі.
Таким чином, суд зауважує, що, якщо суб?єкт господарювання, який здійснює реалізацію і збереження алкогольних напоїв та тютюнових виробів в одному торгівельному приміщенні (будівлі), не має відокремленого від об?єкта роздрібної торгівлі місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, то у такого суб?єкта господарювання відсутні підстави для внесення до Єдиного реєстру відомостей про місце зберігання, з огляду на його відсутність. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 14.05.2024 року у справі № 813/3258/17.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями і збереження таких алкогольних напоїв в магазині за адресою: АДРЕСА_1 . магазин-кафе 240 кв.м., та не має будь-якого іншого місця зберігання алкогольних напоїв. Відповідачем протилежного під час перевірки не встановлено. 
Крім того, позивач не має ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, не здійснює продаж тютюнових виробів, та відповідно не здійснює зберігання тютюнових виробів в магазині за адресою: Київ, вул. Мишуги, 3а, внаслідок чого висновок контролюючого органу в акті перевірки щодо зберігання позивачем в магазині за адресою: Київ, вул. Мишуги, За, тютюнових виробів, не внесених у місця зберігання до Єдиного реєстру, є безпідставним та не приймається до уваги судом.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність та наявність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м.Києві від 27.03.2024 № 000241030901.
Відповідачем не доведено тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, як того вимагає від сторін приписи частини першої статті 77 КАС України.
За визначенням частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Достатніми, у розумінні частини першої статті 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом частини другої вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд наголошує, що обов`язок доказування в податкових спорах покладається на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд зауважує, що усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.06.2025 у справі № 280/3703/23.
Податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України)
При цьому, позивачем надано достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 30 280,00 грн, що документально підтверджується платіжним документом.
Суд зазначає, що на час вирішення справи, позивачем не заявлено до стягнення понесені витрати на професійну правничу допомогу, не надано до суду відповідних доказів, у зв`язку з чим, вирішенню судом такі витрати за ст. 134 та ст. 139 КАС України, під час винесення рішення у даній справі, не підлягають.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду у сумі 30 280,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві.
Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІОНІС КУЛЬТ" задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 27.03.2024 № 000240970901 та від 27.03.2024 № 000241030901.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІОНІС КУЛЬТ" (02121, м. Київ, вул. Світла, буд. 3Д, код ЄДРПОУ 45361493) понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 30 280,00 грн. (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.