Єд. унік. № 243/11463/25
Провадження № 2/243/257/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

17 лютого 2026 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйової О.О.,
за участю секретаря судового засідання Коваленка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мелешко Іван Володимирович до Горлівської міської ради, третя особа: Виконавчий комітет Павлоградської міської ради про визнання права власності
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мелешко Іван Володимирович, до Горлівської міської ради, третя особа: Виконавчий комітет Павлоградської міської ради про визнання права власності.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Зазначена квартира належить позивачеві на підставі договору купівлі-продажу № 9/98 від 10 липня 1998 року, посвідченого Горлівською універсальною товарною біржею «Лівіалія». 
13 липня 1998 року право власності за позивачем на дане нерухоме майно було зареєстроване у Горлівському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 47652.
В подальшому, у зв`язку з російською військовою агресією, позивач разом із рідними змушений був виїхати з міста Горлівки, де проживав у власній вищевказаній квартирі, до міста Павлоград Дніпропетровської області, де нині і мешкає.
З метою отримання грошової компенсації від держави за зруйноване житло, позивач звернувся до відділу ЦНАП із відповідною заявою, після чого державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Павлоградської міської ради Щербина Марина Іванівна (третя особа) 09.10.2025 року прийняла рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, так як неможливо отримати дані про реєстраційні дії стосовно належної позивачеві квартири, що виникли до 01 січня 2013 року (тобто до моменту створення реєстру). Таку інформацію наразі неможливо отримати, оскільки усі реєстраційні документи БТІ щодо квартири знаходяться на непідконтрольній території.
Таким чином, зазначене рішення унеможливлює отримання в майбутньому позивачем компенсації за зруйноване житло, а також позбавляє іншим чином можливості розпоряджатися своїм майном. 
Враховуючи відсутність іншого, окрім, судового шляху для відновлення невизнаного права власності на будинок, позивач звертається до суду з цим позовом у порядку, визначеному статтею 392 Цивільного кодексу України, та просить суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77,5 кв. м.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мелешко І.В. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали.
Відповідач, Горлівська міська рада Донецької області , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участі свого представника не забезпечила, про причини неявки суду не повідомила, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи, Виконавчий комітет Павлоградської міської ради, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у відсутність представника ради.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Згідно копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 виданого Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області 18 грудня 1997 року та довідки від 31.03.2022 року № 1216-5000602478 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 .
Згідно договору купівлі-продажу нерухомості № 9/98 від 10 липня 1998 року, посвідченого Горлівською універсальною товарною біржею Лівіалія та зареєстрованого в реєстрі за № 9/98 слідує, що ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 , який діяв також від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , об`єкт нерухомості: чотирикімнатну квартиру, розташовану по АДРЕСА_2 , загальною площею 77,50 кв. м, жилою площею – 51,8 кв.м. 
З вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомості також вбачається, що вказаний об`єкт нерухомості належить продавцю на праві загальної спільної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 18 червня 1998 року, виданого відділом приватизації Державного житлового фонду виконкому міської ради згідно рішення № 269 від 17 червня 1998 року.
Згідно технічного паспорту на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 , квартира має такі технічні характеристики: розташована на другому поверсі та складається з чотирьох кімнат, житловою площею 51,80 кв.м, у тому числі: 1-а кімната – 17,60 кв.м., 2-а кімната – 12,0 кв.м., 3-я кімната – 10,80 кв.м., 4-а кімната – 11,40 кв.м, кухні плошею – 8,50 кв.м., ванної кімнати площею 3,0 кв.м., вбиральні (поєднаної) – 1,70 кв.м., коридору – 7,30 кв.м. Квартира обладнана лоджією 10,40 кв.м. Загальна площа квартири 77,50 кв.м. (72,30 кв.м. + 5,20 кв.м). Висота приміщень 2,65 м.
Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Щербини М.І., Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, щодо розгляду заяви від 02 жовтня 2025 року за реєстраційним номером 69201660 слідує, що 07 жовтня 2025 року, державним реєстратором було направлено запит № 21 до Донецької обласної військової адміністрації щодо надання інформації стосовно державної реєстрації прав, що виникли в установленому законом порядку до 1 січня 2013 року на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 . 09 жовтня 2025 року державному реєстратору надійшла відповідь на вказаний вище запит за № 6/2647/0/41-25/05.1 від 09 жовтня 2025 року, видавник: Донецька обласна державна адміністрація Департамент економіки, в якому зазначено, що інформація відсутня у зв`язку з тим, що населені пункти Горлівського району Донецької області включені до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 117-р). Також, як вбачається із Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, вся територія Горлівського району Донецької області тимчасово окупована Російською Федерацією. Таким чином, проведення державної реєстрації права власності на квартиру, адреса якої вказана вище, є неможливим, тому вирішено відмовити у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами.
Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного.
Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України.
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи.
Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц та 13 липня 2022 року у справі № 645/6151/15-ц зазначено, що позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.
В судовому засіданні встановлено, що предметом даного спору є визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на належну йому квартиру, яку останній разом із сім`єю вимушений був покинути у зв`язку з окупацією м. Горлівка Донецької області, з метою здійснення підготовчих дій для отримання відповідної компенсації.
Право власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав за позивачем не зареєстровано, оскільки на момент виникнення такого права у позивача, чинне на той час законодавство не передбачало обов`язкової реєстрації нерухомого майна.
З метою реєстрації права власності за позивачем в Державному реєстрі речових прав, останній звернувся до відповідного органу та рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Щербини М.І., Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про відмову в проведенні реєстраційних дій йому було відмовлено в проведенні реєстраційних дій за його заявою, оскільки відсутня інформація стосовно державної реєстрації прав на спірну квартиру.
Таким чином, із зазначеного слідує, що одним із суб`єктів вимог у даному спорі є позивач, який є власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності, у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів саме у державного реєстратора, який наділений правом на здійснення реєстрації нерухомого майна відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та саме яким відмовлено позивачу у формі рішення в проведенні реєстраційних дій за заявою останньої.
А отже, суд вважає, що дані правовідносини виникли саме між позивачем та державним реєстратором.
З огляду на з`ясоване судом під час вирішення даного позову, Горлівська міська рада Донецької області не є належним відповідачем по справі, та другим суб`єктом вимог у даній справі повинен бути саме державний реєстратор прав на нерухоме майно, та позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом до належного відповідача.
Разом з тим, під час визначення юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження його дій критеріями розмежування адміністративної та цивільної (господарської) юрисдикцій є зміст спірних правовідносин та предмет оскарження.
У разі оскарження дії державного реєстратора з приводу відмови позивачеві як заявнику в державній реєстрації згідно ст. 24 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі – Закон №1952-ІV) і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, то він є публічно-правовим і має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 490/5986/17.
Частиною 1 статті 24 Закону № 1952-ІV передбачено вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав.
Аналіз змісту рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову в проведенні реєстраційних дій дає підстави вважати, що державним реєстратором відмовлено в проведенні реєстраційних дій за заявою позивача, у зв`язку з відсутністю інформації стосовно державної реєстрації прав на спірну квартиру.
Таким чином, суд зауважує, що позивачу необхідно звернутися за захистом своїх порушених прав з відповідним позовом саме до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Щербини М.І. в порядку адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.
Отже, оскільки судом відмовлено позивачу в задоволені позову в повному обсязі, а тому витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 392 ЦК України , ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-268, 274-279, 280-282, 289 ЦПК України, суд 
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мелешко Іван Володимирович, до Горлівської міської ради, третя особа: Виконавчий комітет Павлоградської міської ради про визнання права власності – відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 17.02.2026 року.

Суддя О.О. Соловйова