РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
03 березня 2026 р.  Справа № 120/8426/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )
про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про:
- визнання протиправними дій відповідача щодо проведення позивачеві виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за лютий 2022 року, яка була здійснена в березні 2022 року в розмірі 5 357,14 грн, з протиправним застосуванням пропорційності;
- зобов`язання відповідача здійснити позивачеві нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за лютий 2022 року в розмірі 30 000,00 грн, з урахуванням виплаченої суми, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;
- визнання протиправними дій відповідача щодо проведення позивачеві виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за грудень 2023 року - була здійснена в січні 2024 року в розмірі 2 903,23 грн, за січень 2024 року - була здійснена в лютому 2024 року в розмірі 4 838,71 грн, за лютий 2024 року (01.02.2024 по 26.02.2024) - була здійснена в березні 2024 року в розмірі 5 172,41 грн, з протиправним неврахуванням виконання мною протягом всього періоду з 01.12.2023 по 26.02.2024 бойових (спеціальних) завдань, визначених Бойовим Розпорядженням Тактичної групи «Вінниця», з урахуванням перебування у її складі;
- зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період з 01.12.2023 по 26.02.2024 в розмірі 30 000,00 грн на місяць, з урахуванням виплаченої суми, як військовослужбовцю, яка виконувала бойові (спеціальні) завдання Тактичної групи «Вінниця» у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у складі вказаного підрозділу Сил Оборони України, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;
- визнання протиправними дій відповідача щодо не проведення позивачеві виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період з 27.02.2024 по 17.04.2025 в розмірі 30 000,00 грн на місяць, як військовослужбовцю, яка виконувала бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;
- зобов`язання відповідача здійснити позивачеві нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період з 27.02.2024 по 17.04.2025 в розмірі 30 000,00 грн на місяць, як військовослужбовцю, яка виконувала бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;
- визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті позивачеві компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на суми додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 24.02.2024 по 17.04.2025 за весь час затримки її виплати по день фактичної виплати;
- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію виплати, на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на суми додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 24.02.2024 по 17.04.2025 за весь час затримки її виплати по день фактичної виплати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що проходила військову службу у відповідача та наказом 316-ОС від 17.04.2025 її виключено зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас. Позивач зауважує, що після виключення її зі списків особового складу, отримала інформацію про виплачене їй грошове забезпечення, з якої виявила, що відповідачем не в повному розмірі виплачувалась додаткова грошова винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022. Так, позивач вказує на заниження відповідачем сум додаткової винагороди або її повну відсутність у таких конкретних періодах: лютий 2022 року — замість гарантованих 30 000 грн виплачено лише 5 357,14 грн; грудень 2023 року — у січні 2024 року виплачено 2 903,22 грн замість 30 000 грн; січень 2024 року — у лютому 2024 року виплачено 4 838,71 грн; лютий 2024 року (до 26.02.2024) — у березні 2024 року отримано 5 172,41 грн; з 27.02.2024 по 17.04.2025 — винагорода взагалі не виплачувалась. При цьому позивач зазначає, що протягом усього періоду з лютого 2022 року до квітня 2025 року виконувала спеціальні завдання, пов`язані з обороною державного кордону у межах Вінницької області, що межує з Придністровським регіоном Республіки Молдова. Відтак, не погоджуючись з вищенаведеними діями відповідача, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 23.06.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
19.09.2025 за вх.№59403/25 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що на виконання вимог п. 2-1 постанови КМУ № 168 та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту видано наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі – Наказ № 164-АГ), який підлягав обов`язковому виконанню всіма органами охорони державного кордону України. Так, на виконання вимог постанови №168 та Наказу № 164-АГ військовою частиною НОМЕР_1 , за лютий 2022 року позивачу нарахована та виплачена додаткова винагорода, в розмірі до 30000 грн у порядку, передбаченому Наказом № 164-АГ пропорційно кількості днів дії воєнного стану, тобто за періоди з 24.02.2022 по 28.02.2022 (за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 було 5 календарних днів, тому виплата додаткової винагороди за лютий 2022 року склала 5 357,14 грн. (30 000 грн /28 днів місяця * 5 днів періоду воєнного стану). Таким чином, за лютий 2022 року позивач отримала додаткову винагороду, передбачену постановою №168, в повному обсязі, передбаченому законодавчими актами. Щодо решти періодів, то відповідач звертає увагу, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України з вересня 2023 року здійснюється у відповідності до Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 №726, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.09.2023 за №1543/40599 (далі – Особливості). З урахуванням специфіки проходження служби та виконання завдань військовослужбовцями управління НОМЕР_2 прикордонного загону, виходячи із оптимальної кількості сил і засобів, необхідних для виконання бойових (спеціальних) завдань, з урахуванням всіх елементів обстановки, до бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виконання яких передбачало виплату додаткової винагороди, визначеної в абз. 4 пп. 1 п. 2 Особливостей, в період з 01.12.2023 по 26.02.2024 відносилось несення служби у складі прикордонних нарядів «Старший зміни прикордонних нарядів», «Черговий підрозділу охорони кордону», « ІНФОРМАЦІЯ_1 » «Контрольний пост» та «Мобільна вогнева група» (далі - МВГ). Відповідач наголошує, що враховуючи викладене за період з грудня 2023 по 26.02.2024 позивачем отримувалась додаткова винагорода передбачена Постановою №168, до 30 000 грн щомісячно в наступному місяці за попередній у порядку, передбаченому Особливостями, зокрема : 1) за грудень 2023 року - наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 25.01.2024 №862-ОС «Про виплату винагороди» за: 02.12.2023, 09.12.2023 та 13.12.2023, - в розмірі 2 903 грн 22 коп.; 2) за січень 2024 року - наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 09.02.2024 №91-ОС «Про виплату винагороди» за: 07.01.2024, 10.01.2024, 16.01.2024, 26.01.2024 та 28.01.2024, - в розмірі 4 838 грн 71 коп; 3) за лютий 2024 року - наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 11.03.2024 №167-ОС «Про виплату винагороди» за: 03.02.2024, 08.02.2024, 12.02.2024, 17.02.2024 та 22.02.2024, - в розмірі 5 172 грн 41 коп. В свою чергу, в документах, передбачених пунктом 8 Особливостей за період 01.12.2023, з 03.12.2023 по 08.12.2023, з 10.12.2023 по 12.12.2023, з 14.12.2023 по 06.01.2024, з 08.01.2024 по 09.01.2024, з 11.01.2024 по 15.01.2024, з 17.01.2024 по 25.01.2024, 27.01.2024, з 29.01.2024 по 02.02.2024, з 04.02.2024 по 07.02.2024, з 09.02.2024 по 11.02.2024, з 13.02.2024 по 16.02.2024, з 18.02.2024 по 21.02.2024 та з 23.02.2024 інформації про виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань не обліковано, а тому у відповідача не було правових підстав для видання наказів про виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та абзацом 4 підпункту 1 пункту 2 Особливостей, з 01.12.2023, з 03.12.2023 по 08.12.2023, з 10.12.2023 по 12.12.2023, з 14.12.2023 по 06.01.2024, з 08.01.2024 по 09.01.2024, з 11.01.2024 по 15.01.2024, з 17.01.2024 по 25.01.2024, 27.01.2024, з 29.01.2024 по 02.02.2024, з 04.02.2024 по 07.02.2024, з 09.02.2024 по 11.02.2024, з 13.02.2024 по 16.02.2024, з 18.02.2024 по 21.02.2024 та з 23.02.2024. Крім того, відповідач вказує, що відповідно до бойових розпоряджень Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26.02.2024 №46(гриф), ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.02.2024 №Ш/02.5-265(гриф), ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 24.02.2024 №826(гриф)/ОКП та розпорядження ТГр «Вінниця» від 24.02.2024 №24ТГр/БР/350 (гриф), з 26.02.2024 було розформовано орган військового управління - ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а сили і засоби військової частини НОМЕР_1 передано ІНФОРМАЦІЯ_2 . В межах періоду спірних правовідносин з 27.02.2024 по 17.04.2025 військова частина НОМЕР_1 та весь її особовий склад не був включений до складу будь-яких діючих органів військового управління Сил Оборони України, а тому у НОМЕР_2 прикордонного загону не було правових підстав для видання інших наказів про виплату позивачеві додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та абз. 4 пп. 1 п. 2 Особливостей, за період з 27.02.2024 по 17.04.2025. З огляду на наведене відповідач вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідач просить визнати поважними причини пропуску строку подання відзиву та прийняти такий до розгляду.
Щодо означеного питання, то суд враховує, що в Україні діє воєнний стан і відповідач виконує першочергові завдання для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Верховним Судом у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 акцентовано на тому, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав не приймати до уваги поданий відповідачем відзив на позовну заяву, оскільки пріоритетним є вирішення справи на засадах змагальності та з`ясування всіх обставин справи, а не дотримання надмірного формалізму.
Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
Позивач проходила військову службу у відповідача та наказом №316-ОС від 17.04.2025 її виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Під час проходження служби (зокрема, за лютий 2022 року, за грудень 2023 року, за січень 2024 року, за лютий 2024 року) відповідач здійснював виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168, не в повному розмірі, а за період з 26.02.2024 по 17.04.2025 – така виплата взагалі не проводилась.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.
Ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ (далі - Закон №2011).
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Згідно з положеннями «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 №558 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено військовий стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України і який діє дотепер.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 р. № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
П. 1 Постанови №168 в первинній редакції було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
П. 5 зазначеної Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 533 затверджено Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України (далі - Положення).
П. 1 Положення визначено, що Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
Згідно п. 9 Положення, Адміністрація Держприкордонслужби в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.
З метою організації правильності застосування норм чинного законодавства, а саме п. 2-1 Постанови №168 та регулювання порядку і умов здійснення виплат військовослужбовцям ДПСУ додаткової винагороди під час дії воєнного стану Адміністрацією Державної прикордонної служби України (далі - Адміністрація ДПСУ) було прийнято наказ від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», який застосовувався з 24.02.2022 (далі - Наказ № 164).
За змістом п. 1 Наказу № 164 на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) виплачувати додаткову винагороду (пропорційно із розрахунку на місяць) у розмірі 30000 гривень (з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, розмір цієї винагороди збільшується до 100000 гривень включно в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах. Виплати здійснювати в поточному місяці за попередній місяць.
Судом встановлено, що позивачеві за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби в розмірі 5357,14 грн.
Однак позивач не погоджується з вказаним розміром виплаченої винагороди та вважає, що має право на отримання за лютий 2022 року додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 грн.
В контексті наведеного суд зауважує, що п. 1 постанови №168 неодноразово змінювався, зокрема постановою КМУ від 07.08.2022 №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - постанова №793), якою визначено в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно» замінити словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».
Постанова №793 набрала чинності 19.07.2022, однак в п. 2 постанови №793 передбачено, що цей нормативно-правовий акт застосовуються з 24.02.2022.
Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 зазначила, що зміст внесених постановою № 793 змін до постанови № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць замість 30000 гривень щомісячно не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом пропорційність із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.
Також, Верховний Суд у постанові від 11.04.2024 по справі №440/6106/22 зазначив про помилковість висновків судів попередніх інстанцій про те, що позивач набула право на отримання додаткової винагороди поліцейським у період дії воєнного стану у розмірі 30000 грн щомісячно під час проходження служби у лютому та березні 2022 року згідно Постанови № 168, з огляду на те, що суди не застосували до спірних правовідносин Постанову №168 у редакції постанови №793, яка встановлює інші умови виплати додаткової винагороди у період дії воєнного стану (розмір винагороди до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць). Верховний Суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду, встановлену Постановою №168, за фактично відпрацьований час у період з 24.02.2022 по 28.02.2022, а саме 5 днів.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач під час виплати позивачеві додаткової винагороди за лютий 2022 року діяв на підставі, в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Що стосується виплати додаткової винагороди за грудень 2023, січень-лютий 2024 року, то суд зважає на таке.
Виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, з вересня 2023 року здійснюються у відповідності до Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 726 "Деякі питання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.09.2023 за № 1543/40599 (далі - Наказ № 726).
Відповідно до абз. 4 пп. 1 п. 2 Наказу № 726 додаткова винагорода на період воєнного стану виплачується у розмірі 30 000 гривень військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Пп. 1 п. 4 Наказу № 726 передбачено, що до бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виконання яких передбачає виплату додаткової винагороди, визначеної в абзаці четвертому підпункту 1 пункту 2 цих Особливостей, належать такі завдання, що виконуються відповідно до бойових наказів (розпоряджень) військовослужбовцями, включеними до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави: 
- з організації та ведення військового спостереження за тимчасово окупованою територією України, територією держави-агресора, Республіки Білорусь, Придністровського регіону Республіки Молдова, акваторіями Чорного та Азовського морів прикордонними комендатурами, відділами прикордонної служби, прикордонними заставами, прикордонними комендатурами швидкого реагування (у тому числі зведеними органами та підрозділами) на ділянках відповідальності органів Держприкордонслужби (у районах виконання ними завдань);
- з польотів, пов`язаних із перевезенням (евакуацією) військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів, що здійснюються екіпажами пілотованих повітряних суден; 
- з бойового чергування або сприяння цивільному судноплавству відповідно до міжнародних зобов`язань України екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового перебування; 
- з наземної охорони та оборони військових об`єктів (військових містечок, пунктів тимчасової дислокації, базових таборів, місць зосередження сил і засобів, об`єктів (пунктів) логістичного забезпечення, місць навантаження (розвантаження) військових вантажів, військово-медичних закладів, місць стоянок корабельно-катерного складу), що виконуються у межах областей, які межують з українсько-російською, українсько-білоруською ділянками державного кордону, узбережжям Чорного моря, а також українсько-молдовською ділянкою державного кордону, що межує з територією Придністровського регіону Республіки Молдова, а на іншій території - у разі безпосередньої оборони цих об`єктів від вогневих уражень противника, відбиття нападу, звільнення їх у разі захоплення;
- з керівництва реалізацією стабілізаційними та оборонними заходами, визначеними командувачами угруповань військ (сил) Збройних Сил України для управлінь прикордонних загонів, загонів морської охорони, органів забезпечення, регіональних управлінь, що перебувають поза районами ведення воєнних (бойових) дій; з проведення оперативно-розшукових і контррозвідувальних заходів, що виконуються в межах українсько-російської, українсько-білоруської ділянок державного кордону, узбережжя Чорного моря, а також українсько-молдовської ділянки державного кордону, що межує з територією Придністровського регіону Республіки Молдова; 
- з обладнання вогневих позицій та опорних пунктів за замислом військового командування на ділянках відповідальності органів Держприкордонслужби; 
- із безпосереднього забезпечення безперебійного функціонування систем зв`язку, які застосовуються на пунктах управління (в оперативних штабах) для обміну та захисту інформації в системі управління військами; 
- з несення прикордонної служби (бойового чергування) у складі прикордонних нарядів або призначеного підрозділу з охорони та оборони державного кордону в межах українсько-російської, українсько-білоруської ділянок державного кордону, узбережжя Чорного моря, а також українсько-молдовської ділянки державного кордону, що межує з територією Придністровського регіону Республіки Молдова; 
- з пошуку та ліквідації ворожих диверсійно-розвідувальних груп у взаємодії з підрозділами Збройних Сил України, Національної гвардії України або Сил територіальної оборони (під загальним керівництвом військового начальника); 
- з лікувально-евакуаційного забезпечення поранених та надання їм екстреної та (або) спеціалізованої медичної допомоги в межах областей України, окремі території яких визначені районами ведення воєнних (бойових) дій.
Документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, є бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), району участі військовослужбовця в діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, кількості днів участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань (п. 8 Наказу №726).
За приписами п. 9 Наказу №726 облік військовослужбовців, які беруть участь у бойових діях або заходах та здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та підготовка проєктів наказів про виплату винагород, визначених пунктом 2 цих Особливостей, здійснюються штабами органів Держприкордонслужби.
З аналізу процитованих норм слід дійти висновку, що додаткова винагорода нараховується пропорційно часу, протягом якого виконувались бойові (спеціальні) завдання, а відповідне документальне підтвердження є обов`язковою умовою для отримання вказаної виплати.
В ході розгляду справи судом встановлено, що за період з грудня 2023 по лютий 2024 позивачем отримувалась додаткова винагорода: за грудень 2023 року – відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону №862-ОС від 25.01.2024 «Про виплату винагороди» – за 3 доби несення служби (02.12.2023, 09.12.2023, 13.12.2023) у розмірі 2 903 грн 23 коп.; за січень 2024 року – відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону №91-ОС від 09.02.2024 «Про виплату винагороди» – за 5 діб несення служби (07.01.2024, 10.01.2024, 16.01.2024, 26.01.2024, 28.01.2024) у розмірі 4 838 грн 71 коп.; за лютий 2024 року – відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону №167-ОС від 11.03.2024 «Про виплату винагороди» – за 5 діб несення служби (03.02.2024, 08.02.2024, 12.02.2024, 17.02.2024, 22.02.2024) у розмірі 5 172 грн 41 коп. 
З інформації про грошове забезпечення позивача за 2024 її виплачено додаткову винагороду за грудень 2023 року в розмірі 2 903, 23 грн, що є пропорційним 3 дням участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань, за січень 2024 року – 4 838, 71 грн, що є пропорційним 5 дням участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань, та за лютий 2024 року – 5 172, 41, що є пропорційним 5 дням участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Суд не приймає до уваги посилання позивача на наявність бойового розпорядження тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 02.10.2023 №24/ТГР/БО/686гриф як підставу виплати їй додаткової винагороди щомісячно в розмірі 30 000 грн, адже таке розпорядження регламентує загальні дії підрозділу. Факт входження до складу прикордонного загону або підпорядкування підрозділу Сил Оборони України сам по собі не є достатньою підставою для виплати винагороди, якщо немає персональних документів, що підтверджують виконання відповідних завдань (наприклад, рапорту командира). 
Згідно з Наказом № 726 виплати не можуть здійснюватися автоматично лише через перебування військовослужбовця в складі загону чи виконання загальних обов`язків, передбачених статутом. 
Наказ №726 чітко регламентує, що додаткова винагорода виплачується за виконання конкретних бойових (спеціальних) завдань, що документально підтверджуються. У ситуації, коли позивач перебувала у складі підрозділу, але конкретні бойові (спеціальні) завдання нею особисто не виконувались, підстави для нарахування виплати відсутні. ,
Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази щодо виконання позивачем протягом грудня 2023 року-лютого 2024 року бойових (спеціальних) завдань, суд дійшов висновку, що додаткова винагорода за вказаний період виплачена позивачеві в належному розмірі.
Щодо виплати додаткової винагороди за період з 26.02.2024 по 17.04.2025, то судом встановлено, що відповідно до бойових розпоряджень Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26.02.2024 №46(гриф), ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.02.2024 №Ш/02.5-265(гриф), ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 24.02.2024 №826(гриф)/ОКП та розпорядження Тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 24.02.2024 №24ТГр/БР/350 (гриф), з 26.02.2024 було розформовано орган військового управління – Тактичну групу «Вінниця», а сили і засоби військової частини НОМЕР_1 передано ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З 27.02.2024 по 17.04.2025 військова частина НОМЕР_1 та весь її особовий склад не був включений до складу будь-яких діючих органів військового управління Сил Оборони України.
Відповідно до пп. 3 п. 4 Наказу №726 до бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виконання яких передбачає виплату додаткової винагороди, визначеної в абзаці четвертому підпункту 1 пункту 2 цих Особливостей, належать такі завдання, що виконуються відповідно до бойових наказів (розпоряджень) військовослужбовцями без обов`язкової умови включення до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави: 
- з усебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій; 
- з безпосереднього виявлення та фіксації повітряних цілей та інших об`єктів противника.
Отже, завдання, передбачені пп. 3 п. 4 Наказу № 726, не вимагають обов`язкового включення до складу діючих угруповань військ (сил), що, в свою чергу, розширює коло осіб, які мають право на додаткову винагороду. Водночас обов`язковою умовою для її виплати залишається підтвердження виконання відповідних завдань на підставі документів, визначених п. 8 Наказу №726.
В матеріалах справи відсутні докази щодо виконання позивачем в період з 26.02.2024 по 17.04.2025 бойових (спеціальних) завдань, передбачених пп. 3 п. 4 Наказу №726, відтак відсутні підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн.
Аналогічні висновки підтримано й Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 05.06.2025 по справі №120/10950/24.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 24.02.2024 по 17.04.2025 та зобов`язання вчинити відповідні дії, суд зазначає наступне.
Питання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати регулюється Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. 
Згідно зі ст. 1, 2 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що право на компенсацію втрати частини доходів виникає за наявності сукупності таких умов: наявність факту нарахування грошового доходу (заробітної плати, грошового забезпечення, виплат за ПКМУ №168 тощо); порушення встановлених строків виплати такого (нарахованого) доходу; затримка виплати на один і більше календарних місяців. 
Судом під час розгляду справи встановлено та підтверджено відсутність підстав для задоволення основних позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022, за період з 24.02.2024 по 17.04.2025.
Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача щодо права на отримання додаткової винагороди у вказаному розмірі за зазначений період, відповідно, відсутній сам факт заборгованості (основного боргу), на який могла б бути нарахована компенсація втрати частини доходів. Вимоги про виплату компенсації є похідними від вимог про нарахування та виплату основного виду грошового забезпечення (додаткової винагороди).
Зважаючи на те, що у задоволенні основних вимог судом відмовлено через їх безпідставність, відповідно похідні вимоги про нарахування компенсації втрати частини доходів за цей же період також не підлягають задоволенню. 
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 139, 242, 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 03.03.2026 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна