ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/5600/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 р. (суддя Калашник Ю.В.) в адміністративній справі №280/5600/25 за позовом ОСОБА_1 до Запорізького відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Запорізького відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області №232845000000940 від 05.06.2025 про відкликання дозволу громадянину Республіки Азербайджан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на імміграцію в Україну від 26.12.2019; 
визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області №230122600000077 від 05.06.2025 про відкликання, громадянину Республіки Азербайджан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 від 24.01.2020;
зобов`язати Запорізький відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області направити інформацію до територіальних органів Державної міграційної служби України та в Адміністрацію державної прикордонної служби України про протиправність і скасування рішення №232845000000940 від 05.06.2025 про відкликання дозволу, громадянину Республіки Азербайджан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на імміграцію в Україну від 26.12.2019;
зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області направити інформацію до територіальних органів державної міграційної служби України та в Адміністрацію державної прикордонної служби України про протиправність і скасування рішення №230122600000077 від 05.06.2025 про відкликання, громадянину Республіки Азербайджан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 від 24.01.2020;
зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області направити інформацію до Державної міграційної служби України про видалення з бази даних державної міграційної служби України інформації про недійсність посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 від 24.01.2020 на ім`я громадянина Республіки Азербайджан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що він не є особою, дії якої суперечать інтересам охорони громадського порядку. Позивач має на утриманні сина, займається благодійністю, допомагає дитячій лікарні. Під час прийняття спірних рішень відповідачами не надані докази наявності вини позивача у вчиненні правопорушень. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції при розгляді справи поклав в обґрунтування висновку на відповідність вимогам законодавства рішення Запорізького відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області № 232845000000940 від 05.06.2025 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну від 26.12.2019 не Подання Управління міграційної поліції ГУНП в Запорізькій області, а Висновок Запорізького Відділу Управління Державної міграційної служби України від 05.06.2025, що суперечить вимогам чинного законодавства. За висновками суду першої інстанції Подання підготовлене відповідачем ним в «межах компетенції», проте, на переконання скаржника/позивача, останнє не містить чіткого визначення, яким чином його дії загрожують національній безпеці, громадському порядку та в чому конкретно полягає така загроза. За твердженням скаржника/позивача, спірне рішення № 232845000000940 є недостатньо вмотивоване та містить безпідставне посилання на пп.2,3,4 ч. 1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» як на підстави відкликання дозволу на міграцію. Висновок суду про те, що позивач був боржником за різними виконавчими провадження про стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, не ґрунтується актуальних на момент винесення судом першої інстанції рішення даних, оскільки вже 11.06.2025 виконавцем було винесено постанови про закриття наступних виконавчих проваджень у зв`язку з фактичним виконанням позивачем (ВП№77440820; ВП№77474858; ВП №77476562; ВП№78092509ВП№75740265; ВП№77958477; ВП№77589839; ВП №77476151; ВП№75938207; ВП№76263103). Скаржник/позивач наполягає на тому, що він не є особою, дії якої суперечить інтересам національної безпеки та охорони громадського порядку. Крім того, усі його близькі родичі проживають в Україні. 
Відповідач - Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що за поданням УМП ГУНП встановлено вчинення позивачем численних адміністративних проступків, що підтверджуються постановами органів поліції та судовими рішеннями: 1) 28.02.2020 постанова БАА № 331080 за ч.1 ст. 122 КУпАП (перевищення встановлених обмежень швидкості руху); 2) 23.06.2020 постанова ДПО №18987060 за ч. 1 ст. 122 КУпАП (перевищення встановлених обмежень швидкості руху та порушення інших ПДР); 3) 23.08.2020 постанова АМЕ №3020908 за ч.2 ст. 122 КУпАП (керування ТЗ без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби повторно); 4) 22.09.2020 рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/7291/20 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції); 5) 01.12.2021 постанова ЕАО № 5095575 за ч.1 ст. 126 КУпАП (перевищення встановлених обмежень швидкості руху) 6) 03.12.2021 постанова ЕАО № 5103966 за ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування ТЗ не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії) 7) 16.01.2022 постанова ЕАО № 5235852 за ч. 2 ст. 126 КУпАП (керування ТЗ не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії) 8) 15.11.2022 постанова ЕГА №861644 за ч. 1 с. 175-1 КУпАП (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях) 9) 17.01.2023 постанова БАВ № 280257 за ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів); 10) 08.02.2023 рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя у справі №337/639/23 за 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції); 11) 23.03.2023 постанова ЕАС № 6722848, за ч.1 ст. 122 КУпАП (перевищення встановлених обмежень швидкості руху) 12) 06.03.2023 постанова ЕАС № 6637982 за ч.4 ст. 126 КУпАП (керування ТЗ будучи позбавленим права керування); 13) 04.04.2023 постанова БАБ № 623973 за ч. 3 ст. 121 (керування водіями транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов); 14) 05.07.2023 рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя у справі № 337/3264/23 за ч. 2 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві користування транспортними засобами); 15) 13.07.2023 рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя у справі № 337/3664/23 за ч.5 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві користування транспортними засобами); 16) 16.08.2023 рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя у справі № 337/3845/23 за ч.5 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві користування транспортними засобами); 17) 26.04.2024 постанова ЕНА № 2001621 за ч. 4 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування); 18) 12.05.2024 постанова ЕНА № 2126597 за ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення водіями правил проїзду перехресть); 19) 14.03.2025 постанова ЕНА №4267906 за ч. 1 ст. 122 (перевищення водіями технічних засобів встановлених обмежень швидкості руху та порушення інших ПДР) 20) 29.07.2024 рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі №331/3270/24 за ч.5 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві користування транспортними засобами); 21) 28.08.2024 рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/6077/24 за ч.5 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві користування транспортними засобами); 22) 03.05.2025 постанова ЕНА №4639821 за ч. 1 ст. 122 КУпАП (перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху та порушення інших ПДР). Такі дії у своїй сукупності не можуть вважатися випадковими чи малозначними, а характеризують ОСОБА_1 як особу, яка свідомо нехтує законами України, правами та безпекою оточуючих, створює загрозу для громадського порядку та суспільної безпеки. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що такий характер правопорушень створює реальну загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю інших учасників руху, а також становить серйозне порушення громадського порядку.
Головне управління Національної поліції в Запорізькій області (третя особа) пояснило суду, що перевіркою рішень у справах про притягнення позивача до адміністративної відповідальності встановлено систематичне, багаторазове та тривале порушення ним вимог частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух». Вчинені позивачем адміністративні правопорушення, передбачені главою 10 КУпАП, підтверджують неодноразове порушення Правил дорожнього руху. Зокрема, матеріали справи свідчать про непоодинокі випадки керування транспортним засобом без права керування, у стані алкогольного сп`яніння, перевищення швидкості, а також інші адміністративні правопорушення, що становлять підвищену небезпеку для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху. Встановлений характер та множинність порушень норм Закону № 3353-ХІІ та ПДР об`єктивно свідчать про реальну небезпеку для оточуючих та достатньо підтверджують наявність підстав для вжиття заходів, передбачених чинним законодавством у сфері імміграції. Саме ці обставини і слугували підставою для підготовки Подання про відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 (вих. № 711/9/01-2025 від 08.05.2025). У Поданні обґрунтовано, що вчинені позивачем протиправні дії становлять загрозу громадському порядку в Україні, а тому скасування дозволу на імміграцію є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України, що повністю відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про імміграцію». Підготовка та направлення зазначеного Подання Управлінням міграційної поліції ГУНП в Запорізькій області здійснені в межах компетенції та у відповідності до пунктів 21 – 23 Порядку № 1983, який передбачає можливість ініціювання процедури скасування дозволу на імміграцію органами Національної поліції у разі виявлення відповідних підстав. У свою чергу, при розгляді Подання відповідним територіальним органом УДМС України в Запорізькій області було досліджено та проаналізовано обставини, викладені ініціатором, витребувано додаткові відомості, здійснено комплексну оцінку поведінки позивача. Таким чином, орган ДМС діяв відповідно до Порядку № 1983, забезпечивши всебічність, повноту та об`єктивність провадження по справі, а також дотримавшись принципу пропорційності, оцінюючи наявні докази з огляду на їх потенційні наслідки для прав та інтересів позивача.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
26.12.2019 позивачу наданий дозвіл на міграцію в України на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» (а.с.51). До УДМС України в Запорізькій області надійшло подання третьої особи від 08.05.2025 №711/9/01-2025 про відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію та посвідки та постійне проживання громадянину Республіки Азербайджан (а.с.51-53). Запорізький відділом УДМС у Запорізькій області 05.06.2025 складений висновок про відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 (а.с.75-81). Висновок обґрунтований систематичним вчиненням позивачем адміністративних правопорушень, недотриманням вимог Закону України «Про дорожній рух». Зокрема зазначено про керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зазначено про реальну загрозу безпеці дорожнього руху, життю і здоров`ю інших учасників дорожнього руху. 05.06.2025 відповідачем 1 прийнято рішення №232845000000940 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну (а.с.18). 05.06.2025 відповідачем 2 прийнято рішення №230122600000077 про відкликання посвідки на постійне проживання (а.с.19). З вказаними рішеннями позивач ознайомився 05.06.2025.
Вважаючи протиправними такі рішення, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірних рішень.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
В апеляційній скарзі позивач стверджує, що рішення Запорізького відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області № 232845000000940 від 05.06.2025 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну від 26.12.2019, прийнято не на підставі подання, а на підставі висновку Запорізького Відділу Управління Державної міграційної служби України від 05.06.2025, що суперечить вимогам чинного законодавства – п. 21, п. 22 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1983 від 26.12.2002. 
Підстави для відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію визначені у статті 12 Закону України «Про імміграцію» (в редакції, чинній на час прийняття спірних рішень). Дозвіл на імміграцію відкликається органом, що його надав, якщо: 1) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 2) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 3) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 4) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 5) іммігрант звернувся із заявою про відкликання дозволу на імміграцію (крім осіб, яким відповідно до частин другої і третьої статті 22 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" виїзд з України не дозволяється); 6) іммігрант набув громадянство України. На таких осіб не поширюються вимоги статті 13 цього Закону, крім вилучення посвідки на постійне проживання; 7) іммігрантом отримано дозвіл на імміграцію на підставі пункту 1 частини третьої статті 4 цього Закону, якщо рішенням суду, яке набрало законної сили, його позбавлено батьківських прав стосовно дитини, яка є громадянином України; 8) іммігрантом отримано дозвіл на імміграцію на підставі пункту 2 частини третьої статті 4 цього Закону, якщо рішенням суду, яке набрало законної сили, його звільнено від повноважень опікуна чи піклувальника громадянина України у разі невиконання ним своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до закладу освіти, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту; 9) іммігранта затримано під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України чи порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї; 10) в інших випадках, передбачених законами України. У разі відкликання дозволу на імміграцію відкликається також посвідка на постійне проживання, видана на підставі цього дозволу, у тому числі в порядку обміну.
Згідно п. 21 Порядку №1983 (в редакції станом на час прийняття спірних рішень) дозвіл на імміграцію відкликається або визнається недійсним органом, що його надав. Питання щодо відкликання або визнання недійсним дозволу мають право порушувати ДМС, територіальні органи ДМС та територіальні підрозділи ДМС, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, функціональні підрозділи Центрального управління СБУ, органи військової контррозвідки СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо було встановлено обставини, за яких дозвіл на імміграцію підлягає відкликанню відповідно до статті 12 Закону України “Про імміграцію” або визнанню недійсним відповідно до статті 12-1 Закону України “Про імміграцію”.
Відповідно п. 22 Порядку №1983 для прийняття рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію в разі, коли ініціатором такого відкликання або визнання дозволу недійсним є ДМС, територіальні органи ДМС або територіальні підрозділи ДМС, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для відкликання або визнання недійсним дозволу, визначених статтями 12, 12-1 Закону України “Про імміграцію”, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу. У разі коли ініціатором відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення таким органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для відкликання або визнання недійсним дозволу, визначених статтями 12, 12-1 Закону України “Про імміграцію”, яке разом з матеріалами, що підтверджують такі підстави (за відсутності визначених законом заборон для їх передачі або розголошення), надсилається до органу ДМС, який надав такий дозвіл.
Як встановлено судом першої інстанції, питання щодо скасування позивачу дозволу на імміграцію порушено Управлінням міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в поданні від 08.05.2025 № 711/9/01-2025. У поданні зазначено про те, що громадянин Азербайджанської республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 систематично порушує вимоги Закону України «Про дорожній рух», постанову Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 «Про правила дорожнього руху», вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», вимоги Глави 10 та 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином учиняючи суспільно небезпечні протиправні діяння, за що поліцейськими складалися матеріали про порушення норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (за переліком). За наслідком розгляду подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області відповідачем складено висновок, який затверджений начальником управління Запорізького відділу УДМС України в Запорізькій області 05.06.2025, яким вважається за доцільне відкликати рішення Запорізького відділу УДМС України в Запорізькій області від 26.12.2019 про надання дозволу на імміграцію громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , та визнати такою, що підлягає вилученню та знищенню, видану на підставі цього дозволу посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 від 24.01.2020, орган видачі 2301, термін дії до 20.01.2030.
Отже, визначена Порядком № 1983 процедура підготовки та прийняття спірних рішень, на думку колегії суддів, відповідачами дотримана. 
Скаржник/позивач також стверджує, що спірне рішення № 232845000000940 є недостатньо вмотивоване та містить безпідставне посилання на пп.2,3,4 ч. 1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» як на підстави відкликання дозволу на імміграцію.
Як зазначено вище, статтею 12 Закону України «Про імміграцію» визначені підстави для відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію, якими, у тому числі, є: дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні (п.2); це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України (п.3); іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (п.4). Саме на ці пункти містить посилання рішення №232845000000940.
Численні порушення позивачем законів України у сфері безпеки дорожнього руху, перебування за кермом у стані алкогольного сп`яніння, керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом та інші порушення Правил дорожнього руху становлять загрозу громадському порядку в Україні. Позбавлення позивача можливості імміграції в Україну є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України, зважаючи на його зухвалу поведінку та систематичне порушення законів України у сфері безпеки дорожнього руху. 
Статтею 26 Конституції України проголошено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. 
Стаття 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зобов`язує іноземців неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Позивач обов`язки щодо дотримання встановлених в України вимог законодавства ігнорував свідомо, що свідчить про порушення ним, як іноземцем, правил перебування на території України.
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги щодо невмотивованості спірного рішення № 232845000000940 та безпідставного посилання в ньому на п.2, п.3, п. 4 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», колегія суддів відхиляє. 
Суд першої інстанції також врахував, що на час прийняття спірних рішень (05.06.2025) позивач був боржником за різними виконавчими провадженнями про стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. Реєстр боржників містить запис про 46 виконавчих проваджень, де позивач є боржником (а.с.68-74).
Скаржник/позивач в апеляційній скарзі наполягає на тому, що 11.06.2025 виконавцем було винесено постанови про закриття наступних виконавчих проваджень у зв`язку з фактичним виконанням позивачем (ВП№77440820; ВП№77474858; ВП №77476562; ВП№78092509ВП№75740265; ВП№77958477; ВП№77589839; ВП №77476151; ВП№75938207; ВП№76263103). 
Колегія суддів вважає такі доводи неспроможними, оскільки суд першої інстанції встановлював обставини, які мали значення для прийняття рішення про відкликання дозволу позивача на імміграцію в Україну, тобто станом на 05 червня 2025 р. Крім того, закриття 10 виконавчих проваджень із 46 після відкликання дозволу не впливає на правомірність спірних рішень. 
Доводи позивача/скаржника про те, що усі його близькі родичі проживають в Україні, також не можуть бути підставами для скасування спірних рішень, оскільки позивач порушував закони України свідомо, ігноруючи можливі негативні наслідки, у тому числі, позбавлення можливості перебувати на території України зі своєю родиною.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції про правомірність спірних рішень та відсутності підстав для задоволення позовних вимог – не впливають.
Разом з цим, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин нормативно-правові акти в їх не чинній редакції.
Так, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із прийняттям відповідачами спірних рішень, тобто – 05 червня 2025 р. (а.с.82, 82 звор. бік).
Станом на 05 червня 2025 р. Розділ ІУ Закону України «Про імміграцію» був викладений в редакції Закону №4017-ІХ від 10.10.2024, який набув чинності 15.11.2024. До внесення змін, цей Розділ регулював питання скасування дозволу на імміграцію, виїзд і видворення за межі України. Після внесених змін цей Розділ стосується питання відкликання, визнання недійсним рішення про надання дозволу на імміграцію, а також виїзд і видворення за межі України.
Суд першої інстанції послався на статтю 12 Закону України «Про імміграцію» в попередній редакції, навівши підстави для скасування дозволу. Однак, подання Управління міграційної служби було підготовлено 08.05.2025, висновок Запорізького УДМС у Запорізькій області був затверджений 05.06.2025, і в цих документах порушувалось питання не про скасування дозволу, а про відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання.
Порядок № 1983 також зазнав змін постановою КМУ № 573 від 16.05.2025, яка набрала чинності 21.05.2025. З цього часу пункт 21 та пункт 22 регулюють процедуру відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію, а не його скасування, як зазначив суд першої інстанції.
Крім того, Порядок оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затверджений постановою КМУ № 321 від 25.04.2018, станом на день прийняття спірного рішення №230122600000077 від 05.06.2025 про відкликання посвідки на постійне проживання теж зазнав змін і був викладений в редакції постанови КМУ № 573 від 16.05.2025 (чинна з 21.05.2025).
Пунктом 64 Порядку №321 визначено, що посвідка відкликається ДМС або територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі відкликання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України “Про імміграцію” (п. 1). Суд першої інстанції і цю норму застосував в попередній редакції.
Пунктом 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 цієї ж статті).
Зважаючи на те, що суд першої інстанції повно з`ясував усі обставини, що мають значення для справи, і його висновки відповідають цим обставинам, застосування статті 12 Закону України «Про імміграцію», пунктів 21, 22 Порядку № 1983 та пункту 64 Порядку № 321 в попередній редакції, якою передбачалось скасування дозволу, а не його відкликання, визнається колегією суддів підставою для зміни мотивувальної частині оскарженого рішення суду в частині редакції норм права, які застосував суд.
Апеляційна скарга позивача залишається колегією суддів без задоволення, оскільки наведені в ній доводи свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли. 
Керуючись статтями 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 р. в адміністративній справі №280/5600/25 - змінити, виклавши мотивувальну частину щодо застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 р. в адміністративній справі №280/5600/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 10 лютого 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш