Справа № 545/5714/25 
Провадження № 2/545/177/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Мамишевої А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,
встановив:
ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 70200,23 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн.
Позов обґрунтовано тим, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб. Відповідач являвся споживачем Постачальника «останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів, споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії» яку зазначено у витязі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку позивача. Постачальник «останньої надії» — компанія, яка зобов`язана протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020р. № 917-р постачальником «останньої надії» визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Отже, Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт відповідача за адресою: АДРЕСА_1 в період з 01.03.2021 по 31.10.2025 (включно) на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії». Відповідачем було спожито природний газ на загальну суму 70200,23 грн., вартість якого залишилась не оплаченою.
У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 була її бабуся ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину після померлої ОСОБА_2 вона не приймала. Фактично вона не проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про встановлення факту проживання.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.29).
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений відповідно до ст.ст. 128, 129 ЦПК України, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України. 
З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 р. здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови НКРЕКП №880 від 04.07.2017 р. «Про видачу ліцензій з постачання природного газу…» на території України.
По об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01.03.2021 по 01.10.2025 (включно) по особовому рахунку НОМЕР_1 було спожито природний газ на загальну суму 70200,23 грн., вартість якого залишилася не оплаченою споживачем, що встановлено з інформацією по рахунку споживача (а.с.10).
Позивачем на підтвердження права власності чи користування відповідачем об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , доказів не надано.
Згідно долучених відповідачем доказів, а саме актового запису про шлюб №538, ОСОБА_3 зареєструвала шлюб 17.05.2017 з ОСОБА_4 у Шевченківському районного у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис №538. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.54-55).
Відповідно до договору купівлі продажу від 24.05.2001, ОСОБА_2 купила житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.56-57).
Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.58).
ОСОБА_6 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , водночас, фактично не проживає у вказаному будинку, відповідно до акту про встановлення факту проживання від 09.03.2026 (а.с.61, 64).
Фактичне місце проживання відповідача та її дітей є: АДРЕСА_2 , що вбачається із заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є сусідами відповідача (а.с.67-68).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», - споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року передбачено, що постачальник зобов`язаний постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.
Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Згідно п.2.1. Постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» за цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.
За змістом ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, споживачем визначається особа, яка проживає за адресою та фактично користується послугами, які надає постачальник, або є власником майна.
З наданих суду доказів вбачається, що  ОСОБА_1 не є власницею будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Власником будинку була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Заборгованість за спожитий природний газ за вказаною адресою утворилася з 01.03.2021, тобто після смерті власника ОСОБА_2 .
Даних про прийняття відповідачем спадщини після померлої або її проживання у вказаному будинку, споживання природного газу у спірний період, матеріали справи не містять.
Отже, позивачем не надано суду доказів, що відповідач є споживачем послуг, які він надає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідач є власником, користувачем будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за яким обліковується заборгованість за спожитий природний газ, або наявності інших визначених договором, або законом підстав виникнення у відповідача обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати у справі покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 263, 265 ЦПК України, 
ухвалив:
відмовити у задоволенні позову. 
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя    О. В. Любчик