Справа № 369/15789/24
Провадження № 2/369/1954/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026         м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Козак І.А.,
при секретарі Кавун Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Савелова Ю.М. звернулася до суду з позовом, у якому просять визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області 22 липня 2010 р., РНКОПП: НОМЕР_2 , батьком дитини-хлопчика, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до медичного висновку № КНВ9-6ТСА-2НХ7-МНЗА за результатами огляду пологів, виданого КНП «Ірпінська міська центральна лікарня» ІМР Київської області, код ЄДРПОУ: 26191575, дата реєстрації висновку - 30.06.2024 р.
Вимоги позивачів обґрунтовуються тим, що ОСОБА_2 (раніше ОСОБА_4 ), перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 з 25 липня 2014 року по 28 листопада 2023 року (шлюб розірвано на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/6328/22), народила від ОСОБА_1 сина ОСОБА_5 30 червня 2024 року.
Підтвердженням є медичний висновок № КНВ9-6ТСА-2НХ7-МНЗА, копія медичної карти новонародженого, історія вагітності та пологів ОСОБА_6 , а також висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження № 43707 від 20.07.2024 р., що підтверджує біологічне батьківство ОСОБА_1 з ймовірністю 99,999999 %.
Станом на день подання позову дитина ОСОБА_5 не має свідоцтва про народження з зазначенням справжнього батька, що створює перешкоди у реалізації батьківських прав та суперечить найкращим інтересам дитини.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та розпочато підготовче провадження у справі.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
У судове засідання учасники не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Савелова Ю.М. просила розглянути справу за їх відсутності, заявлені вимоги задовольнити та повідомили суд про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_3 .
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив і з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.
Про дату, час і місце розгляду справи відповідач ОСОБА_3 повідомлявся судом у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання, однак судовий виклик на ім`я відповідача повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку: адресат відсутній.
Крім того, відповідно до правил частини 1 та 2 ст. 128 ЦПК України, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, врахувавши думку позивачів, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши докази, суд встановив, що дитина має право знати своїх батьків (ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини). ОСОБА_7 , котра намагається встановити своє походження, реалізує життєвий інтерес, який захищається Конвенцією, а саме - отримати достовірну інформацію про своє біологічне походження, що є важливим для формування її особистої ідентичності.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви, з огляду на таке.
Родинні відносини (споріднення) визначаються як кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну або припинення прав та обов`язків. Встановлення факту батьківства можливе, якщо він раніше не був зареєстрований органами державної реєстрації актів цивільного стану. Предметом доказування у справах про визнання батьківства є підтвердження походження дитини від певної особи.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 з 25 липня 2014 року по 28 листопада 2023 року, народила ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_5 , біологічним батьком якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується медичним висновком № КНВ9-6ТСА-2НХ7-МНЗА, виданим КНП «Ірпінська міська центральна лікарня» ІМР Київської області, та висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження № 43707 від 20.07.2024 р., за результатами якого ймовірність біологічного батьківства складає 99,999999 %.
Станом на день подання позову дитина ОСОБА_5 не мала свідоцтва про народження з зазначенням справжнього батька, що створювало перешкоди у реалізації батьківських прав позивачів та суперечило найкращим інтересам дитини.
Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту, які розглядає суд.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Однак у справі, що розглядається, ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 під час зачаття дитини, проте біологічним батьком є ОСОБА_1 .
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.
Судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є біологічною дитиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження № 43707 від 20.07.2024 р., виданого Товариством з обмеженою відповідальністю "МАМА ПАПА" (ліцензія МОЗ № 1168 від 03.10.2016 р.), згідно з яким ймовірність біологічного батьківства ОСОБА_1 становить 99,999999 %.
Цей висновок виключає біологічне батьківство ОСОБА_3 .
Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.
Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.
Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.
Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.
Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Згідно ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка.
Відповідно до прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів постанова Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.
Судове рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму).
Правилами ст. 134 СК України встановлено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.
Відповідно до п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно з п.2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 134 Сімейного кодексу України, ст.ст. 263-268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства - задовольнити.
Визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кузнецовським міським відділом УМВС України в Рівненській області 22 липня 2010 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , батьком дитини - хлопчика ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до медичного висновку № КНВ9-6ТСА-2НХ7-МНЗА за результатами огляду пологів, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Ірпінська міська центральна лікарня» Ірпінської міської ради Київської області (код ЄДРПОУ 26191575, дата реєстрації висновку - 30.06.2024 року).
Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя     Ірина КОЗАК