ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" березня 2026 р. Справа№ 906/1662/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Бестаченко О.Л.
суддів: Скрипки І.М. 
Шаратова Ю.А. 

секретар судового засідання - Васильченко А.І.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 03.03.2026,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп" 
на ухвалу Господарського суду міста Києва
від 27.01.2026
у справі № 906/1662/25 (суддя Морозов С.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп"
до Міністерства юстиції України, 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестер Т"
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
16.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп" (далі по тексту - ТОВ "Акріс-Груп", позивач, заявник) звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України (далі по тексту - Міністерство, відповідач 1) від 21.11.2025 №3198/5 «Про задоволення скарг» в частині задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестер Т» (далі по тексту - ТОВ "Вестер Т", відповідач 2), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 22.08.2025 за №СК-3262-25.
Разом із позовною заявою до Господарського суду Житомирської області подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам (нотаріусам) вчиняти реєстраційні дії спрямовані на реєстрацію права користування (сервітут), права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій), права господарського відання, права оперативного управління, права постійного користування та права оренди (суборенди) земельної ділянки та інші речові права відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", стосовно земельних ділянок, які належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Вестер Т", а саме земельної ділянки за наступним кадастровим номером: 1822083200:01:000:0101.
Короткий зміст судового рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.12.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп" про забезпечення позову передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №906/1662/25 відмовлено повністю у задоволенні заяви ТОВ "Акріс-Груп" про забезпечення позову.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заява ТОВ "Акріс-Груп" про вжиття визначених ним заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на відповідні докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності невідкладного забезпечення позову. 
Зазначає, що заявником не підтверджено документально, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому у задоволенні згаданої заяви необхідно відмовити.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, ТОВ "Акріс-Груп" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №906/1662/25 і ухвалити нове рішення яким задовольнити заяву ТОВ "Акріс-Груп" про забезпечення позову, заборонивши державним реєстраторам (нотаріусам) вчиняти реєстраційні дії, спрямовані на реєстрацію права користування (сервітут), права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій), права господарського відання, права оперативного управління, права постійного користування та права оренди (суборенди) земельної ділянки та інші речові права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», стосовно земельних ділянок, які належать на праві власності ТОВ "Вестер Т", а саме земельної ділянки за наступним кадастровим номером:1822083200:01:000:0101.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ТОВ "Акріс-Груп" вказує, що переконане у тому, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва постановлена без об`єктивного дослідження доказів та аналізу аргументів позивача, внаслідок чого судом першої інстанції не враховано обставини спору, на яких наголошувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, зокрема: 
на факт спору між сторонами вказує наказ відповідача 1, яким анульовано право оренди позивача; 
наявний ризик незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, внаслідок того, що відповідач-2, до вирішення спору, будучи власником земельних ділянок, матиме право укласти будь-який правочин, як про передачу права користування, так і змінити цільове призначення земельних ділянок або окремої ділянки і здійснити її забудову, що в підсумку призведе до того, що позивач не зможе відновити порушені свої права орендаря земельних ділянок; 
обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним з пред`явленими позовними вимогами, адже співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, відповідають розміру й суті позовних вимог (постанова ВПВС від 12.02.20р. у справі № 381/4019/18). 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2026 справу № 906/1662/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Бестаченко О.Л., суддів: Скрипки І.М., Шаратова Ю.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 906/1662/25; призначено її до розгляду на 03.03.2026; витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №906/1662/25 необхідні для розгляду апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп", адвоката Муравського Максима Аліковича про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп" адвоката Муравського Максима Аліковича про виправлення описки, допущеної в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026.
16.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №906/1662/25.
Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу
13.02.2026 через підсистему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив ТОВ "Вестер Т" на апеляційну скаргу, в якому останнє просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №906/1662/25 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що у нього наявне припущення про високу ймовірність відчуження та/або передачу в оренду ТОВ «Вестер М» належних йому земельних ділянок, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову предметом якого є скасування наказу Мінюсту. Суд першої інстанції при винесенні рішення дійшов вірного висновку про необґрунтованість заяви ТОВ "Акріс-Груп" про забезпечення позову до його подачі, оскільки необхідність у застосуванні судом визначених заявником заходів документально не підтверджена, так як не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального підтвердження наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
16.02.2026 через підсистему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив Міністерства юстиції України на апеляційну скаргу, в якому останнє просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Акріс-Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №906/1662/25 в повному обсязі.
Міністерство юстиції України вважає, що заявник в обґрунтування поданої ним заяви не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені ним в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні ст. 136 ГПК України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких позивач планує звернутися до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить заявник.
Явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 03.03.2026 з`явилися представники сторін.
Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити.
Представники відповідача 1 та відповідача 2 у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Акріс-Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 906/1662/25 в повному обсязі.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
16.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп" (позивач) звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України (відповідач-1) від 21.11.2025 №3198/5 «Про задоволення скарг» в частині задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестер Т» (відповідач-2), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 22.08.2025 за №СК-3262-25.
Разом із позовною заявою до Господарського суду Житомирської області подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам (нотаріусам) вчиняти реєстраційні дії спрямовані на реєстрацію права користування (сервітут), права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій), права господарського відання, права оперативного управління, права постійного користування та права оренди (суборенди) земельної ділянки та інші речові права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», стосовно земельних ділянок, які належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Вестер Т», а саме земельної ділянки за наступним кадастровим номером: 1822083200:01:000:0101.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.12.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп" про забезпечення позову передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.12.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп" передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Як на підставу для забезпечення позову заявник вказує наступне.
01.09.2014 між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ "Діва Агроком" (орендар) укладено Договір оренди землі (1822083200:01:000:0101).
05.01.2017 зазначену земельну ділянку внесено до статутного капіталу ТОВ "Вестер Т" та зареєстровано за вказаним товариством право власності.
До заяви про забезпечення позову заявником також надано:
- Додаткову угоду від 21.10.2020 до Договору оренди землі від 10.10.2014, за якою орендодавцем земельної ділянки з кадастровим номером 1822083200:01:000:0101 зазначено ТОВ "Вестер М", а орендарем - ТОВ "Діва Агроком";
- Договір купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення № 01/12/22 від 01.12.2022, за яким орендарем-продавцем права користування (оренди) земельної ділянки з кадастровим номером 1822083200:01:000:0101 є ТОВ "Діва Агроком", а орендарем-покупцем - ТОВ "Акріс-Груп".
Заявник зазначає, що 22.08.2025 відповідач 2 звернувся до МЮУ зі скаргою на рішення суб`єктів державної реєстрації, пов`язаних з реєстрацією прав оренди і за результатами розгляду скарги наказом Міністерства юстиції України від 21.11.2025 №3198/5 "Про задоволення скарг" задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестер Т", зокрема, в частині проведення державної реєстрації переходу права оренди від ТОВ "Діва Агроком" до ТОВ "Акріс-Груп" зі строком оренди до 2028 року.
Заявник вказує, що право оренди, яке втрачено позивачем на підставі незаконного наказу МЮУ, має розглядатись судом як втрата права власності, оскільки це втрата не тільки права користування земельною ділянкою, але і втрата переважного права на придбання земельних ділянок у випадку їх відчуження власником, а також переважного права на поновлення договорів оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим є підстави для забезпечення позову.
Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції
Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина 1 статті 271 ГПК України).
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ТОВ "Акріс-Груп" не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду, якою відмовлено в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, в тому числі, забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.
У заяві про забезпечення позову вказано, що позивач має на меті оскаржити наказ Міністерства юстиції України від 21.11.2025 №3198/5, яким скаргу відповідача 2 задоволено, скасовано рішення державних реєстраторів щодо оренди позивачем земельних ділянок.
Так, ТОВ "Акріс-Груп" просить заборонити державним реєстраторам (нотаріусам) вчиняти реєстраційні дії, спрямовані на реєстрацію речових прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» стосовно земельних ділянок, які належать на праві власності ТОВ "Вестер Т", а саме земельної ділянки за наступним кадастровим номером: 1822083200:01:000:0101.
ТОВ "Акріс-Груп" вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову, ускладнить чи зробить не можливим його виконання, зокрема з огляду на те, що відповідач 2 будучи власником земельних ділянок, матиме право укласти будь-який правочин, як про передачу права користування, так і змінити цільове призначення земельних ділянок або окремої ділянки і здійснити її забудову, що в підсумку призведе до того, що позивач застосовуючи ефективні способи захисту, доказавши не законність наказу відповідача2 від 21.11.2025 та скасувавши його, не зможе відновити порушені свої права орендаря земельних ділянок, якщо зокрема мова буде про забудову земельних ділянок, або таке відновлення порушених прав буде ускладнене тим, що відповідач 2 має на разі можливість передати земельні ділянки в оренду третій особі, що в підсумку потребуватиме додаткового судового захисту, шляхом оскарження в судовому порядку, таких правочинів, а від так призведе до витрат часу, ресурсів та збільшення збитків завданих не можливістю реалізовувати свої права орендаря земельних ділянок. 
Апелянт вважає, що окремої уваги, заслуговує лист ТОВ "ДАФНІС", адже це є належний та допустимий доказ тієї обставини, що позивач отримує пропозиції щодо передачі в оренду, тобто мова йде про те, що земельні ділянки позивача представляють собою економічно вигідний об`єкт для отримання в оренду. 
Позивач також вважає за необхідне акцентувати увагу суду, що втрата права оренди, це втрата не тільки права користування земельними ділянками, але це також і втрата переважного права на придбання земельних ділянок у випадку їх відчуження власником, а також переважного права на поновлення договорів оренди земельних ділянок, після їх закінчення, що в економічному виразі, має суттєве та істотне значення для позивача, як компанії в сфері виробництва сільськогосподарської продукції.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення було правильно встановлено, що заявником у заяві не наведено обґрунтованих мотивів та посилань на відповідні докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності невідкладного забезпечення позову та підтвердження неможливості або утруднення виконання рішення суду.
Місцевим судом зазначено, що реєстрація речових прав на земельну ділянку не є предметом позову, з яким позивач звернувся до суду.
Відтак, у даному випадку судом застосовується та досліджується така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 
Колегія суддів вважає, що позивач не довів, що невжиття запропонованих заходів забезпечення позову (заборона державним реєстраторам (нотаріусам) вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки) може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, з урахуванням предмета спору.
Лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Дафніс» від 24.07.2025 № 33 підтверджує надання вказаним товариством пропозиції Товариству з обмеженою відповідальністю "Вестер Т" укласти договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1822083200:01:000:0101, але не доводить наміру відповідача укладати такий договір. 
Крім того, вжиття визначених позивачем заходів забезпечення позову може порушити права сторін договору оренди землі від 01.09.2011 (п. 28), укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діва Агроком», на який заявник посилається, як на підставу свого права оренди земельної ділянки.
За викладених обставин, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників спірних правовідносин; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, а також без відповідного обґрунтування необхідності вжиття запропонованого ним заходу забезпечення позову у взаємозв`язку із способом захисту порушеного, на думку позивача права, не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.
Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №906/1662/25 прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Акріс-Груп" задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта відповідно до приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 906/1662/25 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 906/1662/25 залишити без змін.
3. Витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст постанови складено 12.03.2026.

Головуючий суддя О.Л. Бестаченко 

Судді І.М. Скрипка

Ю.А. Шаратов