СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Харків Справа № 905/781/22 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Жельне С.Ч. , суддя Шутенко І.А.
за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.
за участю представників сторін:
позивача – Писаренко О.В.
представники інших учасників справи не з`явились
розглянувши апеляційну скаргу ПрАТ “Грета” (вх. № 468Д/1) на ухвалу господарського суду Донецької області від 26.02.2026 у справі № 905/781/22 (повна ухвала складена 05.03.2026 в приміщенні господарського суду Донецької області суддею Ніколаєвою Л.В.)
за позовом Акціонерного товариства “Таскомбанк”
до Приватного акціонерного товариства “Грета”
про стягнення заборгованості в сумі 52 152 429,84 грн,
за участю Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням уосподарського суду Донецької області від 27.02.2024 у справі №905/781/22, з урахуванням ухвали від 15.04.2024 про виправлення описки, частково задоволено позов АТ “Таскомбанк”; стягнуто з ПрАТ “Грета” на користь АТ “Таскомбанк” заборгованість за генеральним договором про надання банківських послуг (мультивалютний) №Т09.12.2014К1874 від 27.03.2018 у загальній сумі 47 873 981,03 грн, з яких: 41 758 135,61 грн заборгованість за кредитом, 5 640 652,60 грн заборгованість за відсотками, 475 192,82 грн заборгованість за комісією та витрати зі сплати судового збору в сумі 718 109,72 грн; в іншій частині заявлених вимог відмовлено.
01.04.2024 на виконання вказаного рішення господарським судом видано відповідний наказ.
ПрАТ “Грета” звернулось до суду зі скаргою за вх. №50/26 від 05.01.2026 на бездіяльність державного виконавця в порядку ст. 3391 ГПК України, за змістом якої відповідач (боржник, скаржник) просить суд:
- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вікторії Безручко щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження №79869153;
- зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вікторію Безручко винести постанову про закінчення виконавчого провадження №79869153.
В обґрунтування заяви відповідач вказував на те, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває наказ Господарського суду Донецької області від 01.04.2024 у справі №905/781/22 (ВП №79869153). 30.12.2025 він подав державному виконавцю заяву від 26.12.2025 №26/12/25-2 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ “Про виконавче провадження” у зв`язку з вчиненням ним правочинів щодо зарахування взаємних зустрічних вимог згідно заяв про залік взаємних вимог від 17.07.2025 №17/07/25-1, від 14.10.2025 №14/10/25-1, внаслідок чого зобов`язання перед банком виконані в повному обсязі. Але державним виконавцем в порушення ст. 39 ЗУ “Про виконавче провадження” не винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у встановлений строк.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.02.2026 у справі № 905/781/22 відмовлено Приватному акціонерному товариству “Грета” у задоволенні скарги за вх.№50/26 від 05.01.2026 на бездіяльність державного виконавця під час виконання наказу господарського суду Донецької області від 01.04.2024 у справі №905/781/22.
ПрАТ “Грета” через систему “Електронний суд” надіслало до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 26.02.2026 у справі № 905/781/22 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги ПрАТ “Грета” а саме: 
- визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вікторії Безручко щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 79869153 неправомірною;
- зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вікторію Безручко винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 79869153;
- визнати наказ господарського суду Донецької області від 01.04.2024, який був виданий на виконання рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2024 у справі №905/781/22 таким, що не підлягає виконанню.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що :
- ПрАТ «Грета» подало до господарського суду Донецької області скаргу на бездіяльність державного виконавця та заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню від 05.01.2026 № 05/01/26- 1 по справі № 905/781/22, як один процесуальний документ, однак суд першої інстанції розглянув окремо кожну із цих вимог і по кожній вимозі виніс ухвалу, що порушує ч. 6 ст. 173 ГПК України і є підставою для скасування ухвали;
- ПрАТ «Грета» здійснило односторонній правочин – заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог (залік), яким заявило про припинення грошового зобов`язання перед АТ «Таскомбанк» у зв`язку з тим, що ринкова вартість майна, прийнятого АТ «Таскомбанк» за протокольним рішенням від 23.12.2022 (протокол № 231222/1), перевищує суму боргу, стягнутого за рішенням суду, проте місцевий господарський суд фактично проігнорував існування цього правочину, не надав йому жодної правової оцінки та не дослідив його правові наслідки у зв`язку із заявою за ст. 328 ГПК України, що суперечить принципу презумпції правомірності правочину, встановленому статтею 204 Цивільного кодексу України;
- місцевий господарський суд не врахував того, що зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, який не потребує згоди іншої сторони, а заперечення кредитора не блокують припинення зобов`язання зарахуванням, за умови дотримання вимог ст. 601 ЦК України.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ “Грета” (вх. № 468Д/1) на ухвалу господарського суду Донецької області від 26.02.2026 у справі № 905/781/22. Призначено справу до розгляду на 09.04.2025 о 10:00 год.
Учасникам справи встановити строк для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 10 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення даної ухвали.
24.03.2025 від Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (яке 16.03.2026 отримало ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2026) у встановлений судом строк надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому віна просить залишити ухвалу господарського суду Донецької області від 26.02.2026 у справі № 905/781/22 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Свої заперечення обґрунтовує тим, що:
- у відповідності до пункту 21 розділу III НАКАЗУ від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби / приватного виконавця коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»;
- станом на 24.03.2026, на рахунок відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, кошів, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, не надходило. Таким чином у державного виконавця немає підстав для закінчення виконавчого провадження № 79869153 у відповідності до п.9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» .
26.03.2026 від АТ «Таскомбанк» (яке 16.03.2026 отримало ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2026) у встановлений судом строк надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому віна просить залишити ухвалу господарського суду Донецької області від 26.02.2026 у справі № 905/781/22 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Свої заперечення обґрунтовує тим, що:
- предметом доказування при визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, є дефекти його видачі або статус зобов`язання на день подання заявником відповідної заяви, водночас, предметом доказування у справах про оскарження дій виконавців є обґрунтованість, законність та повнота виконання ними своєї функції, а тому твердження апелянта про процесуальні порушення судом першої інстанції при розгляді скарги є безпідставними;
- відмовляючи у вимозі про визнання незаконною бездіяльності Державного виконавця по закриттю виконавчого провадження №79869153, місцевий господарський суд цілком обґрунтовано та законно керувався тим, що доказів фактичного виконання рішення суду немає; банк не підтвердив припинення заборгованості; виконавець діяв у межах закону; виконавець не уповноважений самостійно визнавати залік вимог як виконання судового рішення; виконавчий документ не визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, поряд з цим, жодного посилання на норми законодавства, які міг порушити чи не застосувати суд при постановленні оскаржуваної ухвали чи висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах Апелянтом у апеляційній скарзі не наведено;
- з посиланням на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 04.11.2021 у справі №824/67/20, від 04.11.2021 у справі №824/67/20, від 13.05.2020 у справі №904/1209/18, від 01.10.2020 у справі №914/3703/15, від 16.01.2021 у справі №910/4071/17, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов правильного висновку про те, що у державного виконавця були відсутні повноваження щодо самостійного встановлення факту припинення обов`язку ПрАТ «Грета» перед АТ «Таскомбанк» на підставі заяв про залік взаємних зустрічних вимог від 17.07.2025 № 17/07/25-1, від 14.10.2025 № 14/10/25- 1;
- у державного виконавця відсутні повноваження на закриття виконавчого провадження в порядку п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону Украъни «Про виконавче провадження» на підставі висновку про фактичне виконання боржником рішення суду про стягнення коштів шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за відсутності підтвердження стягувачем факту припинення зобов`язання; 
- станом на час звернення ПрАТ «Грета» до органу ДВС з заявою про закінчення виконавчого провадження, як і на час розгляду скарги, наказ Господарського суду Донецької області від 01.04.2024 у справі №905/781/22 не був визнаний таким, що не підлягає виконанню повністю або частково в порядку ст. 328 ГПК України, що свідчить про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження №79869153 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» та повернення виконавчого збору в порядку ч. 7 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження».
25.03.2025 від ПрАТ “Грета” надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій воно заперечує проти доводів Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції та АТ «Таскомбанк» , наведених у відзивах на апеляційну скаргу та зазначає про те, що:
- у матеріалах справи та у наданих відзивах відсутні жодні докази, які б заперечували факт наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, а твердження АТ «Таскомбанк» та органу ДВС ґрунтуються на бажанні зберегти «status quo», що призводить до тривалого порушення законних інтересів підприємства;
- відзиви АТ «Таскомбанк» та органу ДВС є декларативними, не містять посилань на нові фактичні обставини та не спростовують жодного пункту апеляційної скарги ПрАТ «Грета». 
В судове засідання 09.04.2026 з`явився представник позивача (стягувача), який проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, які він навів у відзиві на апеляційну скаргу.
Представники відповідача (боржника) та Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання 09.04.2026 не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку до електронних кабінетів зазначених учасників справи електронного листа (ухвали Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2026).
Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників учасників справи в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідача в даному судовому засіданні за відсутністю представників відповідача (стягувача) та Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Частиною 1 статті 18 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Як встановлено частиною 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 339 ГПК України).
Згідно зі ст. 3391  ГПК України виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні прав.
Статтею 1 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Як встановлено частиною 1 статті 5 Закону України “Про виконавче провадження”, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
Статтею 3 Закону України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів” встановлено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 21 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 встановлено, що закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону України “Про виконавче провадження”.
Частиною 1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження” встановлені підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню. 
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження також підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Частиною 2 ст. 328 ГПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Відповідно до частини 2 статті 39 Закону України “Про виконавче провадження” постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Отже, як правильно зазначив місцевий господарський суд, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий документ і підставою закінчення виконавчого провадження відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження” є факт виконання рішення суду у повному обсязі та у спосіб, зазначений у відповідному виконавчому документі.
Поряд з цим, при ухваленні постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець спочатку зобов`язаний встановити факт виконання відповідного рішення боржником, отримавши від боржника доказів його виконання.
Як свідчать матеріали справи та відомості з АСВП, 23.12.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Безручко В.В. відкрито виконавче провадження №79869153 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 01.04.2024 у справі №905/781/22 про стягнення з ПрАТ “Грета” на користь АТ “Таскомбанк” заборгованості за генеральним договором про надання банківських послуг (мультивалютний) №Т 09.12.2014 К 1874 від 27.03.2018 у загальній сумі 47 873 981,03 грн, з яких: 41 758 135,61 грн - заборгованість за кредитом, 5 640 652,60 грн - заборгованість за відсотками, 475 192,82 грн - заборгованість за комісією, а також витрат зі сплати судового збору в сумі 718 109,72 грн.
23.12.2025 вказаним державним виконавцем в межах виконавчого провадження №79869153 винесені постанови про арешт коштів, майна боржника, про розшук майна боржника.
Як свідчать відомості з АСВП, виконавче провадження №79869153 з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 01.04.2024 у справі №905/781/22 станом на час розгляду судом скарги перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
30.12.2025 ПрАТ “Грета” направило державному виконавцю заяву від 26.12.2025 №26/12/25-2 про закінчення виконавчого провадження та скасування стягнення виконавчого збору, арешту майна та коштів, в якій, посилаючись на ч. 7 ст. 27, п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження”, зазначило про фактичне виконання рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2024 по справі №905/781/22. 
Боржник просив в день отримання цієї заяви винести постанову про закінчення виконавчого провадження №79869153, якою: 
-закінчити виконавче провадження №79869153; 
-повернути наказ Господарського суду Донецької області від 01.04.2024, який був виданий на виконання рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2024 по справі №905/781/22 до Господарського суду Донецької області; 
- скасувати стягнення виконавчого збору; зняти арешт, накладеней на майно (кошти) боржника; виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення.
В обґрунтування вказаної заяви ПрАТ “Грета” посилалась на те, що воно вчинило правочин з АТ “Таскомбанк”, а саме : залік зустрічних взаємних вимог: 
- згідно з заявою від 17.07.2025 № 17/07/25-1 на суму 42 476 245,33 грн, з яких: 41 758 135,61 грн – заборгованість за договором за “тілом кредиту”, 718 109,72 грн - заборгованість за судовим збором за рішенням суду;
- згідно з заявою від 14.10.2025 № 14/10/25-1 на суму 6 115 845,42 грн, з яких: 5 640 652,60 грн - заборгованість за відсотками, 475 192,82 грн - заборгованість за комісією. 
До заяви ПрАТ “Грета” додані копії заяв про залік взаємних зустрічних вимог від 17.07.2025 №17/07/25-1, від 14.10.2025 №14/10/25-1 та висновків експертів Національного наукового центру “Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса” №25207 та №25209 від 21.03.2024, №25126/252201 від 25.03.2024.
Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України листом від 08.01.2026 №1/670вих. повідомив ПрАТ “Грета”, що на рахунок відділу не надходили грошові кошти, достатні для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а тому підстави для закриття виконавчого провадження №79869153 та зняття арешту з майна боржника відсутні.
За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
Отже, враховуючи встановлений вищенаведеними нормами дозвільний принцип (дозволено лише те, що прямо визначено законом), державний виконавець не має права самостійно визначати спосіб поведінки при виконанні судових рішень, якщо такий спосіб право прямо не передбачено законодавством. Водночас, державний виконавець зобов`язаний вчинити встановлені законодавством необхідні дії, спрямовані на виконання боржником визначеного у виконавчому документі зобов`язання саме у встановлений судом спосіб.
При цьому пунктом 21 розд. III Інструкції з організації примусового виконання рішень постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження” виноситься державним виконавцем у разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби / приватного виконавця коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. 
Місцевий господарський суд цілком правомірно послався на правові висновки Верховного Суду, які були викладені у постановах від 13.05.2020 у справі №904/1209/18, від 01.10.2020 у справі №914/3703/15, від 16.01.2021 у справі №910/4071/17, згідно з якими, підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження в порядку п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ “Про виконавче провадження” є саме факт виконання рішення суду у повному обсязі і таким чином, як це визначено відповідно до виконавчого документа .
Поряд з цим, у постанові Верховного Суду від 04.11.2021 у справі №824/67/20 викладено правовий висновок, згідно з яким положеннями Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець не наділений компетенцією встановлювати факт відсутності/припинення обов`язку боржника за виконавчим документом у спосіб, не передбачений таким виконавчим документом. 
Правовий висновок про відсутність у виконавця повноважень на закриття виконавчого провадження в порядку п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ “Про виконавче провадження” на підставі висновку про фактичне виконання боржником рішення суду про стягнення коштів шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за відсутності підтвердження стягувачем факту припинення зобов`язання викладений Верховним Судом у постановах від 13.05.2020 у справі №904/1209/18, від 01.10.2020 у справі №914/3703/15, від 16.01.2021 у справі №910/4071/17.
Отже, як правильно зазначив місцевий господарський суд, у державного виконавця були відсутні повноваження щодо самостійного встановлення факту припинення обов`язку ПрАТ “Грета” перед АТ “Таскомбанк” на підставі заяв про залік взаємних зустрічних вимог від 17.07.2025 № 17/07/25-1, від 14.10.2025 № 14/10/25-1.
Зважаючи на наведене, а також на те, що ПрАТ “Грета” при зверненні до державного виконавця з заявою про закриття виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ “Про виконавче провадження” не надало доказів фактичного повного виконання рішення за наказом Господарського суду Донецької області від 01.04.2024 у справі №905/781/22, зокрема, документального підтвердження перерахування на рахунок АТ “Таскомбанк” грошових коштів в загальній сумі 47 873 981,03 грн, з яких: 41 758 135,61 грн - заборгованість за кредитом, 5 640 652,60 грн - заборгованість за відсотками, 475 192,82 - грн заборгованість за комісією, а також витрат зі сплати судового збору в сумі 718 109,72 грн та виконавчого збору /основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, а АТ “Таскомбанк” не підтвердило фактів припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог та відсутності заборгованості, у державного виконавця були відсутні правові підстави для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження №79869153 згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ “Про виконавче провадження”, а відповідно і для вчинення інших процесуальних дій за наслідками закінчення виконавчого провадження, передбачених ст. 40 ЗУ “Про виконавче провадження”.
Крім того, станом на час звернення ПрАТ “Грета” до органу ДВС з заявою про закінчення виконавчого провадження, як і на час розгляду скарги, наказ Господарського суду Донецької області від 01.04.2024 у справі №905/781/22 не був визнаний таким, що не підлягає виконанню повністю або частково в порядку ст. 328 ГПК України, що свідчить про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження №79869153 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ “Про виконавче провадження” та повернення виконавчого збору в порядку ч. 7 ст. 27 ЗУ “Про виконавче провадження”.
Одночасно, за результатами розгляду заяви ПрАТ “Грета” за вх. №112/26 від 09.01.2026 про визнання наказу Господарського суду Донецької області від 01.04.2024 у справі №905/781/22 таким, що не підлягає виконанню, 26.02.2026 господарським судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у її задоволенні.
Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Оскільки боржником не було доведено факту допущення державним виконавцем порушень вимог чинного законодавства під час розгляду заяви ПрАТ “Грета” від 26.12.2025 №26/12/25-2 про закінчення виконавчого провадження, то місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення скарги ПрАТ “Грета” на бездіяльність державного виконавця під час виконання наказу господарського суду Донецької області від 01.04.2024 у справі №905/781/22 та про відмову у її задоволенні.
Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що - ПрАТ «Грета» подало до господарського суду Донецької області скаргу на бездіяльність державного виконавця та заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню від 05.01.2026 № 05/01/26- 1 по справі № 905/781/22, як один процесуальний документ, однак суд першої інстанції розглянув окремо кожну із цих вимог і по кожній вимозі виніс ухвалу, що порушує ч. 6 ст. 173 ГПК України і є підставою для скасування ухвали.
Однак колегія суддів не може погодитися із такими твердженнями апелянта, оскільки стаття 173 ГПК України регулює питання об`єднання і роз`єднання позовних вимог, що не має жодного відношення до скарги боржника на бездіяльність державного виконавця, подання та розгляд якої регулюється статтями 3391 - 345 ГПК України, та заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, подання та розгляд якої регулюється статтею 328 ГПК України.
Отже посилання апелянта на порушення місцевим господарським судом положень ч. 6 ст. 173 ГПК України є безпідставними, тоді як факту порушення місцевим господарським судом при окремому розгляду вищенаведених скарги та заяви боржника інших норм процесуального законодавства, зокрема, статей 329, 3391 – 345 ГПК України, боржником не доведене.
Крім того, необхідно зазначити, що предметом доказування при визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, є недоліки щодо його видачі або статус зобов`язання на день подання заявником відповідної заяви. Водночас, предметом доказування у провадженнях про оскарження дій виконавців є законність та повнота виконання ними своїх повноважень . Отже, розгляд зазначених заяви та скарги є процесуально недоречним.
Також апелянт зазначив, що місцевий господарський суд фактично проігнорував існування правочину - заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог (залік), яким заявило припинення грошового зобов`язання перед АТ «Таскомбанк», не надав йому жодної правової оцінки та не дослідив його правові наслідки у зв`язку із заявою за ст. 328 ГПК України, що суперечить принципу презумпції правомірності правочину, встановленому статтею 204 Цивільного кодексу України.
Крім того, апелянт зазначає, що місцевий господарський суд не врахував того, що зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, який не потребує згоди іншої сторони, а заперечення кредитора не блокують припинення зобов`язання зарахуванням, за умови дотримання вимог ст. 601 ЦК України.
Однак колегія суддів вважає такі посилання апелянта безпідставними, оскільки, як вже зазначалося, державний виконавець не наділений компетенцією встановлювати факт відсутності/припинення обов`язку боржника за виконавчим документом у спосіб, не передбачений таким виконавчим документом, що підтверджується нормами законодавства та практикою Верховного Суду, які вже було наведено вище.
Більш того, виконання судового рішення у спосіб та в порядку інші, аніж передбачено виконавчим документом, здійснюється за результатами окремої процедури, встановленої частиною 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно із вказаною нормою, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Проте в матеріалах справи відсутні встановлення або зміну судом способу і порядку виконання рішення в порядку частини 3 статті 33 Закону України «ґпро виконавче провадження».
До того ж, апелянт в даному розрізі не навів доводів щодо того, які саме норми законодавства порушив або не застосував суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали. 
Слід зазначити, що апелянтом вказано лише на неврахування судом першої інстанції принципу правомірності правочину, встановленого статтею 204 Цивільного кодексу України а також положень статті 601 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Однак, вищевказані норми відносяться до матеріально-правових інститутів Цивільного права, тоді як питання закриття виконавчого провадження є суто процесуально-правовим інститутом господарського процесу, порушення норм якого місцевим господарським судом апелянт не довів. 
З цих же міркувань є безпідставним і посилання апелянта на судову практику Верховного Суду щодо безспірності зустрічних однорідних вимог при проведенні їх заліку (постанови Верховного Суду : від 06.11.2019 (справі № 917/1307/18), від 03.04.2019 (справа № 910/27498/14), від 22.08.2018 (справа № 910/21652/17), 11.09.2018 (справа № 910/21648/17), 11.10.2018 (справа № 910/23246/17), 15.08.2019 (справа № 910/21683/17), 11.09.2019 (справа № 910/21566/17), 25.09.2019 (справа № 910/21645/17), 01.10.2019 (справа № 910/12968/17), 05.11.2019 (справа № 914/2326/18)), яка не є релевантною при розгляді апеляційної скарги ПрАТ “Грета” (вх. № 468Д/1) на ухвалу господарського суду Донецької області від 26.02.2026 у справі № 905/781/22.
Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, повністю дослідив обставини, які мають значення для вирішення скарги на дії виконавця, правильно застосував норми процесуального права, у зв`язку з чим підстави для скасування чи зміни вказаного рішення відсутні.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається на скаржника.
Керуючись статтями 129, 270, 271, 275, 276, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПрАТ “Грета” (вх. № 468Д/1) на ухвалу господарського суду Донецької області від 26.02.2026 у справі № 905/781/22 залишити без задоволення.
Ухвалу господарського суду Донецької області від 26.02.2026 у справі № 905/781/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 20.04.2026.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя С.Ч. Жельне 

Суддя І.А. Шутенко