РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
26 березня 2026 р.  Справа № 120/7215/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також - позивачка, ФОП ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі також - відповідач, ГУ ДПС у Вінницькій області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 17.04.2025 №010364/02-32-09-02/ НОМЕР_1 , №01360/02-32-09-02/ НОМЕР_1 з мотивів порушення процедури проведення фактичної перевірки, помилковості висновків, сформованих в Акті (Довідці) фактичної перевірки.
Зокрема, згідно з позовом перевірку проведено на підставі наказу від 17.03.2025 №1580к про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій. Водночас, як зазначає позивач, перелік питань, з яких може бути проведено фактичну перевірку визначений пп. 75.1.3 пункту 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України не передбачає проведення фактичної перевірки з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції. За таких обставин, ну думку позивача перевірку проведено із порушенням пп. 75.1.3 п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України.
Також звернуто увагу суду на те, що зазначений наказ містить перелік посилань на правові норми різних нормативно-правових актів ряду та перелік деяких нормативно-правових актів, а також на доповідну записку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС України у Вінницькій області, однак не містить чіткого визначення того, що саме слугувало підставою для призначення перевірки позивача.
На переконання сторони позивача, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо зазначення номера підпункту статті ПК України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки. 
За таких умов, представниця позивача вважає, що призначення, а, відповідно, і проведення фактичної перевірки позивача було здійснено безпідставно та незаконно, за відсутності повноважень на здійснення такої перевірки. Таким чином податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатами такої перевірки підлягають скасуванню, як такі, що прийняті не у порядку та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.
Щодо безпідставності висновків акту перевірки, то стороною позивача наголошено на тому, що з акту фактичної перевірки чітко не вбачається суть порушення. Зокрема, зазначаючи в акті про те, що подані позивачкою звіти містять недостовірні відомості, відповідач не вказує пункт звіту, щодо яких залишків, категорії яких напоїв тощо позивачкою подано недостовірні відомості, що вказує на безпідставність та необґрунтованість висновків акту перевірки.
Ухвалою від 30.05.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. 
Зокрема, представник відповідача зазначив про дотримання посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області порядку проведення фактичної перевірки та положення Податкового кодексу України, яким такий порядок регламентований.
За змістом відзиву перевірку проведено на підставі наказу за адресою місця здійснення позивачкою господарської діяльності: АДРЕСА_1 , склад-магазин. Перевірку проведено на підставі пп. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України згідно з наказом від 17.03.2025 № 1580к, у присутності головного бухгалтера суб`єкта господарювання - гр. ОСОБА_2 . Відповідач зауважив, що згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеної в постанові у справі №460/1239/19 незазначення в наказі конкретної підстави для перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки згідно з пп. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України в наказі на перевірку достатньо зазначити лише підставу проведення перевірки згідно з Податковим кодексом України.
Крім цього, згідно з відзивом відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної в постанові у справі №816/228/17, підставами для скасування рішень є не будь-які порушення, встановлені під час призначення та проведення перевірки, а лише ті, що вплинули чи могли об`єктивно вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за наслідком перевірки рішення.
У відзиві відповідач звернув увагу суду на те, що під час призначення та проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не було допущено жодних порушень, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятих за результатами перевірки рішень.
Також представник відповідача вказав на безпідставність тверджень сторони позивача про те, що призначена фактична перевірка з використанням відповідних документів, що складають предмет перевірки, визначеного підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, носить характер документальної перевірки. Зазначив, що встановлені контролюючим органом на підставі відповідних документальних даних факти порушення Закону № 3817-ІХ від 18.06.2024 та здійснення нарахування штрафної санкції перебувало в межах предмету та періоду проведеної фактичної перевірки, встановлених підпунктом 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Щодо суті виявлених та відображених в Акті фактичної перевірки порушень, представник відповідача повідомив наступне.
Перевіркою встановлено, що за період січень 2024 - червень 2024 ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу надавались Звіти за формою 1-ОА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі", відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №49 від 11.02.2016 (зі змінами), зі значними залишками ТМЦ.
Згідно з письмовими поясненнями головного бухгалтера - гр. ОСОБА_2 від 18.03.2025, бухгалтерськими довідками, первинними документами, наданими листом від 25.03.2025 вх.20493/6, та фактичними даними, встановленими під час проведення фактичної перевірки, виявлено розбіжність у показниках залишків ТМЦ, зазначених у звітах за формою 1-ОА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі" (розділ І, графа 13): - за січень 2024 року (звіт №9027707524 від 14.02.2024); - за лютий 2024 року (звіт №9050698117 від 07.03.2024); - за березень 2024 року (звіт №9083529657 від 08.04.2024); - за квітень 2024 року (звіт №9120045796 від 08.05.2024); - за травень 2024 року (звіт №9152237950 від 06.06.2024); - за червень 2024 року (звіт №9187866461 від 09.07.2024).
У період з 01.01.2024 по дату проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до контролюючого органу уточнюючі звіти за формою 1-ОА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі" не надавались.
Крім того, ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу несвоєчасно подано звіт за формою 1-ОА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі" за січень 2024 року (звіт №9027707524 від 14.02.2024), по строку подання - 09.02.2024.
Допущені порушення слугували підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, які відповідач вважає обґрунтованими та правомірними, з огляду на що просить суд відмовити у задоволенні позову.
20.06.2025 представник позивача подав клопотання про об`єднання справ в одне провадження.
Ухвалою від 23.06.2025 в задоволені клопотання представника позивача про об`єднання в одне провадження справ №120/7215/25 та №120/7648/25 відмовлено.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.
Під час судового розгляду встановлено, що позивач ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснює господарську діяльність за основним КВЕД: 46.34 Оптова торгівля та здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , склад-магазин.
17.03.2025 посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області на підставі наказу №1580к від 17.03.2025 "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )", направлень від 17.03.2025 за №№ 1785, 1786, 1787, керуючись ст.20, 61, 62, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, на підставі пп.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, Закону України № 3817-IX від 18.06.2024 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі також - Закон № 3817-IX) проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за адресою місця здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , склад-магазин, з 17.03.2025, терміном 10 діб, за період з 01.01.2024 по дату закінчення перевірки, з метою упередження порушень вимог законодавства у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також протидії незаконному обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
З матеріалів справи судом встановлено, що під час перевірки на письмовий запит контролюючого органу про надання документів ФОП ОСОБА_1 надано первинні документи щодо предмета перевірки (лист від 25.03.2025 вх.№20493/6).
За результатами проведеної перевірки 25.03.2025 складено Акт фактичної перевірки №7907/02-32-09-02/ НОМЕР_1 (далі також - акт фактичної перевірки).
У ході проведення вищезазначеної перевірки відповідачем встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) абзаців 3, 7 частини третьої статті 72, пункту 30 частини другої статті 73 Закону № 3817-IX, в частині подання до контролюючого органу звітів за формою 1-ОА з недостовірними відомостями про залишки та обсяги обігу алкогольних напоїв, які фактично встановлені при перевірці, за період січень - червень 2024 року, а також в частині несвоєчасного подання до контролюючого органу звіту за формою 1-ОА за січень 2024 року (9027707524 від 14.02.2024), строк надання - 09.02.2024.
Також, в матеріалах справи міститься Акт відмови від підписання матеріалів перевірки №525/02-32-09-02/ НОМЕР_1 від 25.03.2025, в якому зафіксовано факт відмови уповноваженої особи ФОП Капуста – головного бухгалтера гр. ОСОБА_2 від підпису матеріалів перевірки та отримання примірника акта, після ознайомлення з його змістом. 
Заперечення на акт фактичної перевірки № 7907/02-32-09-02/ НОМЕР_1 від 25.03.2025 ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу не надавались.
На підставі акта фактичної перевірки № 7907/02-32-09-02/ НОМЕР_1 від 25.03.2025 (з додатками), згідно з пунктом 30 частини другої статті 73 Закону № 3817-IX, у відповідності до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 (зі змінами), керівником ГУ ДПС у Вінницькій області було прийнято податкові повідомлення - рішення: 
- від 17 квітня 2025 року № 010360/02-32-09-02/ НОМЕР_1 про застосування до ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 24 000 гривень, за несвоєчасне подання звіту (за січень 2024 року) про обсяги виробництва та/або обігу (у тому числі за операціями з ввезення на митну територію України та/або вивезення за межі митної території України) алкогольних напоїв; 
- від 17 квітня 2025 року № 010364/02-32-09-02/ НОМЕР_1 про застосування до ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 144 000 гривень, за подання звітів (за січень 2024 року, лютий 2024 року, березень 2024 року, квітень 2024 року, травень 2024 року, червень 2024 року) з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (у тому числі за операціями з ввезення на митну територію України та/або вивезення за межі митної території України) алкогольних напоїв.
Вважаючи спірні ППР протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд в першу чергу зазначає наступне.
Так, з змісту заявленого позову слідує, що в основу заявлених позовних вимог стороною позивача покладено сукупність різних правових підстав, які можна поділити на дві категорії:
- процедурні, до яких відносяться порушення процедури призначення та проведення фактичної перевірки;
- матеріальні, помилкове кваліфікація дій позивача як порушення вимог абзаців 3, 7 частини третьої статті 72, пункту 30 частини другої статті 73 Закону № 3817-IX.
Згідно усталеної судової практики Верховного Суду по наведеній категорії справ визначено певну послідовність оцінки судом підстав позову, а також визначено недоцільність дослідження наступних підстав за умови підтвердження первинних доводів, викладених у позовній заяві.
Зокрема, відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020р. у справі № 826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Тобто, у разі якщо підставами позову, щодо протиправності податкових повідомлень - рішень, є порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо призначення та проведення перевірки, то суди повинні надавати правову оцінку таким підставам (доводам) в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень (податкових повідомлень - рішень), прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Отже, первинно оцінці судом підлягають доводи позивача щодо порушення податковим органом порядку проведення перевірки (тобто, процедурні порушення).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно із пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пп.20.1.10 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 ст.80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:
- пп.80.2.2 - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
- пп.80.2.5 - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
У розглядуваному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Таким чином, при здійсненні визначених законодавством функцій у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального відповідач правомірно провів спірну фактичну перевірку позивача відповідно до приписів пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, позаяк норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів Закону № 3817-IX покладені на відповідача.
Крім того, в матеріалах справи міститься доповідна записка управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Вінницькій області № 557/02-32-09-02 від 14.03.2025, зміст якої вказує на наявність інформації про можливе допущення позивачем порушення у сфері обігу підакцизних товарів, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, а саме в частині складання та подання звітності до контролюючого органу про залишки та обсяги обігу підакцизних товарів (алкогольні напої) з відомостями, що не відповідають фактичним даним господарської діяльності.
Стороною відповідача у відзиві на позовну заяву повідомлено проте, що згідно з інформацією, отриманою листом ДПС України від 11.03.2025 №3350/5/99-00-09-02-01-05, (копія листа міститься в матеріалах справи), витягом даних з “Ліцензійної програми”, базами даних ITC “Єдине вікно подання електронної звітності (Ліцензування)”, ІС “Податковий блок” підсистема “Аналітична система” та підсистема “Обробка ПЗ та платежів”, “Система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій” (програма СОД РРО, почекова інформація), проведено аналіз та співставлення інформації за період з 01.01.2024 по дату проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою місця здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , склад - магазин.
Також, листом ДПС України від 11.03.2025 №3350/5/99-00-09-02-01-05 надіслано на адресу ГУ ДПС у Вінницькій області і лист Бюро економічної безпеки України від 25.02.2025 №11.3.3.2/2056-25 (вх. ДПС №20723/5 від 26.02.2025) щодо можливих фактів порушень вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг підакцизних товарів суб`єктом господарювання ОСОБА_1 .
Відповідно до листа Бюро економічної безпеки України від 25.02.2025 №11.3.3.2/2056- 25 за результатами аналізу звітів про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі (форма звіту № 1-ОА) ФОП ОСОБА_1 , а саме звіту за червень 2024 року (останній поданий звіт), установлено, що суб`єкт декларування декларує значні залишки алкогольної (пивної) продукції обсягом 914 228, 71 декалітрів, орієнтовною вартістю 389 млн грн.
Аналогічних звітів ФОП ОСОБА_1 у період після червня 2024 року до контролюючого органу не подавала.
За результатами аналізу наявної інформації встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у період січень 2024 - березень 2025 здійснювала роздрібний продаж підакцизних товарів (алкогольні напої в асортименті) за адресою місця здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , склад - магазин, на підставі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 02280308202203805 від 27.12.2022 (термін дії з 12.01.2023 по 12.01.202024), № 02280308202304385 від 27.12.2023 (термін дії з 12.01.2024 по 12.01.2025), № 02280308202404113 від 23.12.2024 (термін дії з 12.01.2025, безстрокова), через зареєстрований та переведений у робочий режим класичний реєстратор розрахункових операцій (РРО), з фіскальним номером №3000760376, заводський номер №СП802004400, модель DATECS FP - 320, 15.11.2019 р.в., що відображено у фіскальних чеках РРО (періодичні звіти РРО, почекова інформація) при реалізації товарів кінцевому споживачу, складались та подавались декларації з акцизного податку, сплачувався акцизний податок з роздрібного продажу алкогольних напоїв.
В той же час встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у період січень 2024 - червень 2024 мала чинну ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями - сидром та перрі (без додавання спирту) №990209202100065 від 24.05.2021 (термін дії з 06.06.2021 по 06.06.2026, анульована за заявою платника з 07.06.2024) за адресою місця здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , склад - магазин.
За період січень 2024 - червень 2024 ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до контролюючого органу надавались Звіти за формою 1-ОА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі" відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №49 від 11.02.2016 (зі змінами) зі значними залишками ТМЦ.
Враховуючи наведені обставини та правовий висновок Верховного Суду у постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23, суд вважає, що наявність посилання у згаданому наказі на проведення перевірки на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, як на підставу проведення такої, фактичним підтвердженням чого є доповідна записка управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Вінницькій області №557/02-32-09-02 від 14.03.2025, не може вказувати на протиправність такого наказу.
Доводи представниці позивача про проведення відповідачем документальної позапланової перевірки, а не фактичної, через дослідження під час проведення перевірки звітів форми № 1-ОА про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв, також не приймаються судом до уваги, оскільки приписами Податкового кодексу України не встановлено обмеження повноважень податкового органу щодо дослідження інших документів, зокрема, бухгалтерської чи податкової звітності, під час перевірки питання, що входить до перемету перевірки. Суд наголошує, що згідно з судовою практикою, що склалася з приводу можливості скасування прийнятих за фактом проведення перевірки податкових повідомлень-рішень з підстав допущення процедурних порушень, є встановлення випливу цих процедурних порушень на висновки акту перевірки. У спорі, що розглядається, дослідження відповідачем під час фактичної перевірки звітів форми № 1-ОА не вплинуло на правомірність висновків акту щодо виявлених порушень.
По суті виявлених відповідачем порушень суд зазначає наступне.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2025 року № 010364/02-32-09-02/ НОМЕР_1 , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 144 000 гривень, за подання звітів (за січень 2024 року, лютий 2024 року, березень 2024 року, квітень 2024 року, травень 2024 року, червень 2024 року) з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (у тому числі за операціями з ввезення на митну територію України та/або вивезення за межі митної території України) алкогольних напоїв, то суд зазначає наступне.
Основні вимоги до оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями визначено статтею 16 Закону України від 18.06.2024 № 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами).
Контроль за виробництвом і торгівлею спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним визначено статтею 72 Закону України від 18.06.2024 № 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами).
Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 72 Закону України від 18.06.2024 №3817-IX (зі змінами) встановлено, що ліцензіати, які отримали ліцензію на право оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, алкогольними напоями, щомісяця, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, подають до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за формою та в порядку, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, такі звіти, зокрема: - суб`єкти господарювання, які здійснюють оптову торгівлю спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, тютюном, промисловими замінниками тютюну, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та/або ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України зазначених товарів (продукції) - звіт про залишки та обсяги обігу (в тому числі ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України) алкогольних напоїв.
Форма та порядок заповнення звіту 1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі», затверджені наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 № 49 «Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 березня 2016 за №340/28470 (зі змінами, внесеними наказом МФУ від 18.06.2024 №296).
Як повідомлено відповідачем у відзиві на позовну заяву, при проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), встановлено, що за період січень 2024 - червень 2024 ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу надавались Звіти за формою 1-ОА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі", відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №49 від 11.02.2016 (зі змінами), зі значними залишками ТМЦ.
Згідно з письмовими поясненнями головного бухгалтера - гр. ОСОБА_2 від 18.03.2025, при заповненні звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв Форма 1-ОА за липень 2015 року, було допущено помилку при переведенні літрів в тисячі літрів, а саме замість 929,784 тис.л було показано 9297,840 тис.л. 
В зазначених поясненнях бухгалтер позивача повідомила, що в телефонному режимі зв`язувалась з працівниками акцизного відділу ДПС у Вінницькій області, які повідомили про відсутність технічної можливості виправити допущену помилку. 
В зв`язку з цим, бухгалтер позивача повідомила, що залишки пива станом на кожне перше число місяця та останнє число поточного місяця в звіті 1-ОА завищені та не відповідають дійсності, по причині неможливості технічного виправлення зі сторони ДПС. 
Таким чином, наявні в матеріалах справи письмові пояснення бухгалтера ФОП ОСОБА_1 підтверджують обізнаність позивача про те, що у поданих Звітах за формою 1-ОА (за січень 2024 року, лютий 2024 року, березень 2024 року, квітень 2024 року, травень 2024 року, червень 2024 року) відображено недостовірні відомості. 
В розрізі встановлених обставин суд враховує, що відповідно до положень Закону України № 3817-IX, суб`єкти господарювання, які здійснюють оптову торгівлю алкогольними напоями, зобов`язані подавати щомісячну звітність за формою 1-ОА із достовірними відомостями про обсяги обігу продукції. Обов`язок забезпечення правильності таких даних покладається саме на платника. 
Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 72 Закону України від 18.06.2024 № 3817-IX (зі змінами) встановлено, що ліцензіат, який самостійно виявив помилки у поданому ним звіті, зобов`язаний подати уточнений звіт. Якщо уточнений звіт подано до кінця місяця, наступного за звітним місяцем, за який допущена помилка, штраф, встановлений пунктом 30 частини другої статті 73 цього Закону, не застосовується. 
З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 протягом січня–червня 2024 року подавала звіти, які містили недостовірні відомості щодо залишків алкогольної продукції. Факт недостовірності підтверджується письмовими поясненнями бухгалтера, яка прямо вказала на допущену помилку при відображенні показників, що призвело до суттєвого завищення обсягів. 
Суд враховує, що позивачка була обізнана про наявність помилки, однак під час розгляду справи не довела вжиття належних та достатніх заходів для її усунення. Зокрема, відсутні докази подання уточнюючих звітів у строки, визначені законом, або документального підтвердження неможливості такого подання в установленому порядку.
Посилання позивача у поясненнях від 18.03.2025 на відсутність технічної можливості виправлення помилки не можуть бути прийняті судом як належне обґрунтування, оскільки такі обставини не підтверджені жодними офіційними доказами (листами контролюючого органу, відмовами в прийнятті уточнюючих звітів тощо) та не звільняють платника від виконання передбаченого законом обов`язку.
Крім того, законодавством прямо передбачено механізм звільнення від відповідальності у разі самостійного виправлення помилки шляхом подання уточненого звіту у визначений строк, яким позивач не скористався.
За таких обставин суд приходить до висновку, що контролюючий орган правомірно встановив факт подання недостовірної звітності та обґрунтовано застосував до позивача фінансові санкції, в зв`язку з чим, ППР від 17 квітня 2025 року № 010364/02-32-09-02/ НОМЕР_1 , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 144 000 гривень, за подання звітів (за січень 2024 року, лютий 2024 року, березень 2024 року, квітень 2024 року, травень 2024 року, червень 2024 року) з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (у тому числі за операціями з ввезення на митну територію України та/або вивезення за межі митної території України) алкогольних напоїв є правомірним.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2025 року № 010360/02-32-09-02/ НОМЕР_1 , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 24 000 гривень, за несвоєчасне подання звіту (за січень 2024 року) про обсяги виробництва та/або обігу (у тому числі за операціями з ввезення на митну територію України та/або вивезення за межі митної території України) алкогольних напоїв, то суд враховує, що матеріали позовної заяви не містять заперечень по суті виявленого порушення, в свою чергу, доводи щодо недотримання відповідачем порядку та процедури проведення фактичної перевірки судом визнано безпідставними.
При цьому, як свідчать обставини справи під час перевірки встановлено несвоєчасне подання звіту за формою 1-ОА за січень 2024. Зазначена обставини сторонами не заперечуються та підтверджується доданою до відзиву на позовну заяву копією квитанції №2 з якої слідує, що зазначений звіт доставлено до ГУ ДПС у Вінницькій області 14.02.2024 (Реєстраційний №9027707525), в той час як граничний термі подання відповідного звіту - 09.02.2024.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2025 року № 010360/02-32-09-02/2495806781.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до пункту 10 частини 2статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
За наслідками судового розгляду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ ВП 44069150)

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна