Справа № 308/2476/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року        місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді Деметрадзе Т.Р., 
секретаря судового засідання Дударева Е.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1145-1 від 29.05.2025 року.
В позові вказує, що 29 травня 2025 року, близько 10.30 год. його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де уповноваженими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було з`ясовано обставини і причини його затримання і доставки, перевірено військово-облікові документи.
Зауважує, що ним було пред`явлено військово-обліковий документ №040920249361716800008, згідно даних якого він із 04.09.2024 перебував на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 та підлягав повторному медичному огляду  04.09.2025 року.  Тобто, станом 29.05.2025 річний строк чинності ВЛК від 04.09.2025 не сплив, обов`язку проходження ВЛК раніше спливу річного строку з дати проходження попереднього медичного огляду жодним законом не передбачено.
Наголошує, що станом на вищевказану дату у нього були належним чином оформлені військово-облікові документи і жодних порушень щодо військового обліку працівниками відповідача встановлено не було. Більше того, на той час він вже проходив процедуру бронювання, яка у подальшому була завершена оформленням відстрочки (бронювання) строком до 04.02.2026. На даний час бронювання продовжено строком до 27.01.2027.
Вказує, що після такого з`ясування йому було запропоновано пройти медичний огляд для визначення придатності до військової служби (ВЛК). На таку пропозицію він відмовився, посилаючись на її незаконність і безпідставність, після отримання письмової заяви про відмову від проходження ВЛК його відпустили без складення будь-яких протоколів чи інших документів. Тим самим стверджується відсутність порушень правил військового обліку і відсутність законних підстав для мобілізації на той час.
Позивач зазначає, що оскаржувана постанова виносилась без його присутності, її копія не вручалася, що призвело до неможливості отримання своєчасно інформації про її наявність і за відсутності такої інформації він не міг знати про необхідність з`ясування наявності такої постанови аж до грудня 2025 до виявлення запису про нього у Єдиному реєстрі боржників.
У зв`язку з наведеним, просить суд визнати причини пропуску строку для звернення до суду поважними, поновити такий строк, скасувати постанову №1145-1 від 29.05.2025 року, а провадження по справі закрити.
Не погоджуючись з позовними вимогами, представником відповідача подано відзив на позов, зміст якого зводиться до наступного.
Так, 29.05.2025 в ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачу було вручено направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби по мобілізації. Проте, позивач подав письмову заяву начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову від проходження огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Таким чином, в ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до приписів, встановлених абз. 12 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 №154 вживались заходи щодо призову позивача на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Вказує, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу у відповідних графах, йому в установленому порядку було роз`яснено про день і час розгляду справи та його права про що міститься відповідна відмітка в протоколі, після чого на позивача накладено штраф за вказане порушення в мінімальному розмірі санкції визначеною ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Більше того, позивач у своєму позові не навів та не підтвердив наявність обставин, які б свідчили про істотне порушення норм процесуального та матеріального права і за своїм характером тягнуть скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
На підставі наведеного, просив у задоволенні позову відмовити та розглянути справу без його участі.
Позивач не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник Бомбушкар С.П. подав заяву, в якій позов підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за без його участі та задоволити позовні вимоги.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, згідно поданого відзиву просив у задоволенні позову відмовити у розглянути справу без їх участі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд проводить розгляд справи по суті, на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
За приписами ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Зважаючи на ту обставину, що постанова винесена 29.05.2025, доказів отримання такої у певний строк стороною відповідача не надано, суд приходить до переконання, що позивачу необхідно поновити строк на подання даного позову.
Як вбачається з постанови №1145-1 від 29.05.2025 року, 29.05.2025 приблизно о 10.28 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі працівників Національної поліції України, де було встановлено, що останній порушує вимогу ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» де зазначено, що громадяни зобов`язані зокрема проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного територіального центру коректування та соціальної підтримки. 
Перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 був направлений на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, яке він підписати відмовився. 
За такого, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 №1145-1 від 29.05.2025 за вищевказаних обставин у зв`язку з порушенням ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. 
Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
З наявної у матеріалах копії військово-облікового документу №040920249361716800008 позивача вбачається, що він взятий на облік в ІНФОРМАЦІЯ_7 , та згідно п. 7 даного документу, військовозобов`язаний ОСОБА_1 підлягає повторному медичному огляду 04.09.2025. 
Також згідно копій військово-обліковий документу із застосунку «Резерв+», ОСОБА_1 має відстрочку (бронювання) від мобілізації.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Так, у постанові №1145-1 від 29.05.2025 вказано, що ОСОБА_1 порушив частини 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Вищевказаною нормою Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що сам по собі факт відмови позивача від проходження ВЛК 29.05.2025 утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Суд зазначає, що обов`язок проходження медичного огляду виникає лише за наявності законного та належним чином обґрунтованого рішення ТЦК та СП про направлення особи на ВЛК. Водночас, із наданого позивачем військово-облікового документа №040920249361716800008 вбачається, що за результатами попереднього медичного огляду він був визнаний придатним до військової служби, а повторний медичний огляд визначено на 04.09.2025, тобто на момент 29.05.2025 строк чинності попереднього висновку ВЛК не закінчився.
Пунктом 69 абз. 4 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 №560 передбачено, що у разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
Згідно пункту 3.8 абз. 4 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402, постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Отже, станом на дату винесення оскаржуваної постанови у позивача не було передбаченого законом обов`язку проходити повторний медичний огляд, а тому його відмова від виконання передчасної вимоги посадових осіб ТЦК не може розцінюватися як порушення ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Крім того, представником відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу існування спеціальних підстав для дострокового повторного направлення позивача на ВЛК, зокрема: скасування попереднього висновку ВЛК, виявлення нових обставин щодо стану здоров`я, зміни облікової категорії, рішення вищої ВЛК чи інших підстав, прямо передбачених законодавством.
Саме лише посилання відповідача на повноваження ТЦК щодо здійснення заходів мобілізації незалежно від місця перебування особи на військовому обліку не спростовує того факту, що такі повноваження повинні реалізовуватися в межах та у спосіб, визначений законом, а не шляхом ігнорування чинного однорічного строку дії попереднього висновку ВЛК.
За такого, суд приймає до уваги доводи позивача про те, що обов`язку повторного проходження ВЛК раніше спливу річного строку з дати проходження попереднього медичного огляду у нього не було.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Представником відповідача не надано суду належних доказів щодо підтвердження своєї позиції, не спростовано доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому доводи позивача, наведені в позовній заяві не викликають сумніву, оскільки відповідачем жодних належних та допустимих доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваного рішення не надав.
Таким чином, постанова №1145-1 від 29.05.2025 року за справою про адміністративне правопорушення підлягає до скасування, а провадження по справі підлягає закриттю.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню та зазначені норми КАС України, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в сумі 665,6 грн. на користь позивача.
На підставі ст. 210-1, ст.ст. 247, 251, 258, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 77, 122, 210, 241, 243, 286, 294-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із вказаним позовом.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – задовольнити. 
Скасувати постанову №1145-1 від 29.05.2025 року, а провадження по справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , витрати пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 665,6 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн. шістдесят коп.) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Р. Деметрадзе