КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2026 року м. Київ справа №320/32818/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроклуб» до Відділу державного нагляду (контролю) у м Києві Державної служби України з питань безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроклуб» (далі по тексту також позивач, ТОВ «Євроклуб») з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у м Києві Державної служби України з питань безпеки на транспорті (далі по тексту також відповідач, Укртрансбезпека), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 25.07.2023 №012805.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що спірної постановою до нього застосовано штрафні (фінансові) санкції) за відсутність роздруківки даних тахографа на паперовому носії інформації про режим праці та відпочинку водія за 02.05.2023.
Позивач вважає невірною кваліфікацію правопорушення з огляду на те, що ним не було допущено порушення вимог статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» і відповідальність за вказане в акті перевірки правопорушення передбачена абзацом 11, а не абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Також позивач наголошує на порушенні процедури розгляду справи про порушення в частині завчасного повідомлення ТОВ «Євроклуб» про час та місце розгляду справи щодо нього, що, в свою чергу, позбавило позивача можливості направити представника, бути присутнім під час розгляду справи, висловити заперечення, подати докази на спростування висновків перевірки.
Позивач стверджує, що інформація, відображена в акті перевірки та спірній постанові щодо відсутності на момент проведення перевірки роздруківки даних цифрового тахографа не відповідає дійсності так як усі документи, у тому числі і роздруківка тахографа, були надані для перевірки інспектору Управління Укртрансбезпеки у м. Києві. Також згідно цифрових даних з карти водія та цифрових даних (тахографа) за 27.06.2023, здобутих шляхом зчитування інформації тахографа, в цілому за допомогою спеціалізованого програмного засобу у наведеному вище періоді підтверджують, що водії транспортного засобу дотримувалися режимів праці та відпочинку.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 (суддя Харченко С.В.) відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що 27.03.2023 інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів і вантажів. Під час перевірки встановлено відсутність роздруківки даних цифрового тахографа за 27.06.2023. відсутність усіх необхідних документів на момент проведення рейдової перевірки знайшла своє відображення в акті.
Відповідач не погоджується з доводами позивача щодо законодавчо встановлених альтернативних варіантів документів, які повинен мати при собі водій, зазначаючи про законодавчо встановлений обов`язок наявності у водія транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, мати протокол на перевірку та адаптацію тахографа та роздруківку даних роботи тахографа. На переконання відповідача, сполучник «чи» вказує на альтернативну можливість мати різні документи в залежності від виду тахографа (аналогового чи цифрового).
Відповідач зауважив, що формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія під час перевірки, тобто, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи, на підставі яких здійснюється перевезення. Відсутність роздруківки даних роботи та відпочинку водіїв з цифрового тахографу за 27.06.2023 позивачем не заперечується.
Відповідач пояснив, що відповідальність, передбачена за відсутність щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку (тахокарт), які використовуються у разі обладнання транспортного засобу аналоговим тахографом (п.11 ч.1 ст.60 Закону №2344). У спірному випадку транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом, у зв`язку з чим підлягає застосуванню п.6 ч.1 ст.60 Закону №2344. Отже, на переконання відповідача, ненадання водієм роздруківки на паперовому носії інформації про власну роботу та відпочинок за відповідний день є самостійною підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абз.1 ч.1 ст.53 Закону №2344.
Щодо повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення, відповідач зазначив, що 13.07.2023 повідомлення було направлено на адресу ТОВ «Євроклуб» та 17.07.2023 було у точці видачі. Відповідач наголосив на тому, що не може відповідати за обставини вручення та фактичного отримання позивачем поштової кореспонденції, а тому ним було всіх можливих дій, направлених на своєчасне повідомлення позивача про розгляд справи про правопорушення.
Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 №411/0/15-24 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
За результатами повторного автоматизованого розподілу 27.02.2024 адміністративна справа була передана для розгляду судді Дудіну С.О.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 адміністративну справу прийнято до провадження для її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
у с т а н о в и в:
На підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 26.06.2023 №0131796, графіку проведення рейдових перевірок Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області в період з 26.06.2023 по 02.07.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області 27.06.2023 о 10 год. 05 хв. У м. Львові по вул. Стрийській, 109 проведено перевірку транспортного засобу Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Євроклуб», водій ОСОБА_2 .
Під час перевірки встановлено порушення статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час здійснення регулярних міжнародних перевезень пасажирів за маршрутом «Свістталь – Харків» без документів, визначених статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» - у водія на момент перевірки відсутня роздруківка на паперовому носії інформація про роботу та відпочинок водія, чим порушено вимоги статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» та статті 12 Поправки №6 до ЄУТР. Відповідальність передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Акт містить відмітку водія «з актом ознайомлений» та «копію отримав».
Повідомленням від 07.07.2023 №50980/28/24-23 ТОВ «Євроклуб» повідомлено, що розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по акті №348413 відбудеться 25.07.2023 з 10:00 по 15:00 год.
Означене повідомлення направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку 13.07.2023 зі штрихкодовим ідентифікатором 0308304815021, прибуло до точки видачі 17.07.2023 та отримано позивачем 25.07.2023.
Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.07.2023 №012805 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, враховуючи відсутність роздруківки даних цифрового тахографа на паперовому носії інформації про режим праці та відпочинку водія за 27.06.2023 до ТОВ «Євроклуб» на підставі абзацу 6 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000,00 грн.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цієї постанови, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту також- Закон №2344).
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закон №2344 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно частини сьомої статті 6 Закону №2344 центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за дотриманням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах.
Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону №2344 визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно із частинами сімнадцятої - двадцятої статті 6 Закону №2344 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі по тексту також - Порядок №1567).
За приписами пункту 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Статтею 53 Закону №2344 визначено вимоги до організації міжнародних перевезень пасажирів і вантажів.
Частиною третьою статті 53 Закону №2344 установлено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:
дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;
дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;
сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;
документи на вантаж.
У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої тахографи (частина сьома статті 53 Закону №2344).
Відповідно до частини восьмої статті 53 Закону №2344 водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
За змістом статті 34 Закону №2344 автомобільний перевізник повинен серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт установлена статтею 60 Закону.
Так, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:
виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац шостий частини першої);
управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац одинадцятий частини першої).
Спірні правовідносини, які склались у цій справі, зводяться до питання правомірності винесення оскаржуваної постанови від 25.07.2023 №012805 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн.
Підставою винесення оскаржуваної постанови слугувало встановлення відповідачем порушення статті 53 Закону №2344, відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 означеного Закону, а саме: відсутність роздруківки з цифрового тахографа на паперовому носії з інформацією про роботу та відпочинок водія за 27.06.2023.
У пункті 15 Порядку №1567 визначений виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання вантажних перевезень перевіряється:
наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);
додержання водієм режиму праці та відпочинку;
виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Відповідно до частини восьмої статті 53 Закону №2344 водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Обставини у цій справі свідчать, що сторонами не заперечується факт обладнання автомобіля, який перевірявся посадовими особами Укртрансбезпеки, саме цифровим тахографом.
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі по тексту також - Інструкція №385) картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).
Пунктом 3.3 розділу ІІІ Інструкції №385 визначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до пункту 3.5 розділу ІІІ Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Таким чином, автомобільні перевізники мають обов`язок забезпечити, а водії пред`явити особам, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, документи, на підставі яких здійснюються міжнародні перевезення. Крім того, на водіїв покладається обов`язок допускати до перевірки тахографів посадових осіб відповідача, надавати їм тахокарти, а також у разі, якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздрукувати інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 01.10.2024 у справі №140/5466/23, від 08.09.2025 у справі №500/4485/24.
Як вбачається з матеріалів справи, уповноваженими особами відповідача виявлено наступне порушення: під час здійснення регулярних міжнародних перевезень пасажирів за маршрутом «Свістталь – Харків» без документів, визначених статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» - у водія на момент перевірки відсутня роздруківка на паперовому носії інформація про роботу та відпочинок водія, чим порушено вимоги статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» та статті 12 Поправки №6 до ЄУТР. Відповідальність передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідачем кваліфіковано відповідальність за означене порушення як виконання резидентом України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» (абзац 6 частини першої статті 60 Закону №2344).
Водій транспортного засобу з актом ознайомлений, копію акта отримав. Відомості щодо надання ним пояснень чи відмови у наданні таких в акт не зафіксовані.
Положеннями абзаців 6, 11 частини першої статті 60 Закону №2344 визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:
виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, контролюючий орган у цій справі притягнув перевізника до відповідальності саме за абзацом 6 частини першої статті 60 Закону №2344, тобто за виконання міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, у той час як позивач вважає, що в межах спірних відносин застосовним є пункт 11 частини першої статті 60 Закону №2344.
Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 01.10.2024 у справі №140/5466/23 зробив висновок, що законодавець виклав статтю 53 Закону таким чином, що включив у її зміст наряду із іншими документами також вимогу роздрукувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв. Тобто, ця вимога - роздруковувати на паперових носіях відповідної інформації з цифрового тахографа також передбачена статтю 53 Закону.
Положеннями статті 60 Закону №2344-III передбачено різні за своїм складом порушення: відсутність документів, передбачених статтею 53 Закону №2344-III (абзац шостий), та порушення вимог використання тахографа, у тому числі без щоденних даних режимів праці та відпочинку (абзац одинадцятий). У першому випадку порушення за умови його доведеності тягне за собою накладення адміністративно-господарського штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в другому - штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Ураховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що у цій справі контролюючий орган вірно кваліфікував порушення перевізника саме за абзацом шостим частини першої статті 60 Закону №2344, оскільки вимога роздрукувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв чітко визначена саме статтею 53 Закону №2344-III.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.09.2025 у справі №500/4485/24.
Отже, відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності за порушення абзацу 6 частини першої статті 60 Закону №2344-III, а тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу з означеної підстави.
Щодо доводів позивача про те, що відповідачем не повідомлено його належним чином про дату та час розгляду справи про правопорушення, суд зазначає таке.
Відповідно до пунктів 25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що повідомленням від 07.07.2023 №50980/28/24-23 ТОВ «Євроклуб» повідомлено, що розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по акті №348413 відбудеться 25.07.2023 з 10:00 по 15:00 год.
Означене повідомлення направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку 13.07.2023 зі штрихкодовим ідентифікатором 0308304815021, прибуло до точки видачі 17.07.2023 та отримано позивачем 25.07.2023.
Суд зауважує, що відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє лист, та адресатом (позивачем), перебувають поза контролем відправника (відповідача).
Відправник не знає і не може знати хто саме та за яких обставин отримає поштове відправлення і чи отримає взагалі. У зв`язку з цим, відправник не може відповідати за доставку кореспонденції.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 820/6755/16.
Відтак, відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи шляхом завчасного направлення повідомлення (за 12 днів до дати розгляду справи про правопорушення).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17.
Крім того, суд зазначає, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, не позбавляє її права спростовувати встановлені обставини порушення під час розгляду спору в суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 березня 2018 у справі № 820/4810/17.
Тож, відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення абзацу шостого частини першої статті 60 Закону №2344, що має наслідком відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.
Враховуючи положення статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.