справа № 631/175/26
провадження № 3/631/187/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

19 березня 2026 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданий 29 березня 2023 року органом 5341, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2026 року до Нововодолазького районного суду Харківської області від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 202112, складеного 11 лютого 2026 року інспектором сектору ювенальної поліції СВГ відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Федоренко Альбіною Володимирівною, убачається, ОСОБА_1 не займається вихованням свого сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 08 лютого 2026 року о 16 годині 00 хвилин в селищі Нова Водолага поблизу будинку № 30 во вулиці Єдності, висловлювався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як ухилення від належного виховання неповнолітньої дитини.
ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що не може підтвердити той факт, що її син,  ОСОБА_2 , висловлювався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_3 , оскільки не була присутня при даних подіях. У разі визнання її винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, просила суворо не карати.
Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Положення частини 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до вимог частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) – це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
При цьому, положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Склад правопорушення – це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).
Об`єктивна сторона правопорушення – це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.
Суб`єктивна сторона правопорушення – це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
Приписами частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Виходячи з наведеного, ухилення від виконання батьківських обов`язків (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого частинами 1 та 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення) може проявлятись у різних формах.
При цьому слід зауважити, що диспозиція статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення має описово – бланкетний характер, тому в протоколі про адміністративне правопорушення, в разі кваліфікації дій порушника за частинами 1 або 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повинно бути зазначено нормативно правовий акт, що передбачає обов`язки батьків, від виконання яких ухилився порушник. А суд, у свою чергу, має ретельно з`ясовувати у чому саме полягали названі у зазначеній нормі закону порушення; норми яких правил, інструкцій не виконано.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Проте, суть порушення, викладена у протоколі серії ВБА № 202112 від 11 лютого 2026 року, не відповідає диспозиції частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не містить всіх ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони даного правопорушення, зокрема, не конкретизовано в чому саме полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо виховання сина, тобто винна поведінка ОСОБА_1 , не конкретизовані норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та вимоги яких порушила остання.
Крім того зі змісту доданих до протоколу про адміністративне правопорушення копій письмових пояснень ОСОБА_4 від 08 лютого 2026 року та 11 лютого 2026 року, а також письмових пояснень ОСОБА_5 від 09 лютого 2026 року, ОСОБА_6 від 09 лютого 2026 року та ОСОБА_2 від 10 лютого 2026 року не встановлено факту того, що ОСОБА_2 08 лютого 2026 року висловлювався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян. Жоден із вказаних осіб у своїх поясненнях не посилається на те, що з боку ОСОБА_2 була саме нецензурна лайка в громадському місці.
Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Крім того, належних та допустимих доказів які б підтверджували, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини, матеріали справи не містять.
Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме те, що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 08 лютого 2026 року о 16 годині 00 хвилин в селищі Нова Водолага поблизу будинку № 30 во вулиці Єдності, висловлювався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.
Окрім цього, як убачається з матеріалів справи, а саме з постанови Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 лютого 2026 року, протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА № 202112, складений 11 лютого 2026 року інспектором сектору ювенальної поліції СВГ відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Федоренко Альбіною Володимирівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та додані до нього документи, направлялись для належного оформлення особі, яка його склала, у тому числі через те, що суть порушення, викладена у протоколі, не відповідає диспозиції частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Проте, посадова особа, яка склала вищевказаний протокол, зазначені недоліки у адміністративному матеріалі залишила поза увагою та склала рапорт, у якому вказала, що ОСОБА_2 , перебуваючи у громадському місці вчинив дії, що мають ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проте не зазначила нормативно-правовий акт, що передбачає обов`язки батьків, від виконання яких ухилилась ОСОБА_1 . 
Виходячи з вимог статті 62 Конституції України притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Так, стаття 62 Основного Закону України, в якій йдеться про презумпцію невинуватості представляє собою певну конституційну конструкцію, яка є узагальненим виразом гарантій прав особи. Зазначена презумпція є джерелом гарантій для особи, яка притягується до відповідальності.
У відповідності до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Як убачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції (пункт 55 рішення у справі «Гурепко проти України» (заява № 61406/00); пункт 21 рішення у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03).
Виходячи зі змісту статтей 7, 245, 279 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєв проти Росії» (заява № 36673/04), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
В даному випадку у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА № 202112, складеного 11 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 відсутній належний опис об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, яке викладене у диспозиції частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно, відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення жодної ознаки, яка вказана в диспозиції наведеної норми права, свідчить про відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а відповідно складу адміністративного правопорушення у діях  ОСОБА_1 як підстави для притягнення до адміністративної відповідальності. \Зважаючи на наведене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення – за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 2, 7, 9 – 13, 23, частиною 1 статті 184, статтями 245, 246, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 249 – 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 279, 280, 283 – 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення – закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення (пункт 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Т. М. Трояновська