ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 04 березня 2026 року 	Справа № 903/363/25	

Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., за участі секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянувши матеріали справи
за позовом: Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Прилісненської сільської ради, с. Прилісне, Камінь-Каширський р-н., Волинська обл.
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут”, м. Луцьк
відповідача 2: Опорного закладу загальної середньої освіти “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області”, с. Прилісне, Камінь-Каширський р-н., Волинська обл.
про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення 29 251,27 грн,
за участю представників-учасників справи:
від позивачів: н/з 
прокурор: Шарунович Є.В.,
від відповідача-1: Корнійчук І. Манаф-кизи, 

В С Т А Н О В И В:

28.03.2025 через підсистему “Електронний суд” надійшла позовна заява Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Прилісненської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут”, Опорного закладу загальної середньої освіти “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” про визнання недійсною додаткової угоди №5 від 01.08.2023 до договору від 28.12.2023 №23-23/169 та стягнення 29 251,27 грн.
Ухвалою суду від 01.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 30 квітня 2025 року на 12:00 год. 
15.04.2025 надійшов відзив ТОВ “Волиньелектрозбут”, згідно якого позовні вимоги заперечує. Зазначає, що пунктом 8 додатку 3 до договору передбачено, що у момент укладення цього договору сторони виходять з того, що ціна на ринку електричної енергії буде стабільною, тобто в будь-який момент строку дії договору коливання (зростання/зниження) цін, що визначається відповідно до п. 6.2. цього додатку, не перевищуватиме 1%. Сторони визнають, що коливання ціни на ринку електричної енергії у сторону збільшення в розмірі понад 1% вважається істотною зміною обставин виконання цього договору в розумінні статті 652 Цивільного кодексу України та є підставою для збільшення ціни товару в порядку, визначеному пунктом 6.2. цього додатку до договору. Оспорювана додаткова угода укладена 01.08.2023, набрання чинності сторонами договору узгоджено також 01.08.2023, у зв`язку з чим твердження прокуратури щодо зміни ціни товару в договорі закупівлі після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця є необґрунтованим та безпідставним. На підтвердження коливання ціни товару на ринку та наявності підстав для укладення додаткової угоди № 5 від 01.08.2023 постачальником надано лист №01/8-1241 від 03.07.2023, експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 630/23 від 31.07.2023 та видруківку з сайту АТ “Оператор ринку”. Вказані докази містять інформацію про середньозважені ціни на РДН на електричну енергію у певні періоди: за червень (01.06.-30.06.) 2023 року (попередній (суміжний місяць) до місяця, що передує місяцю підняття ціни) та липень (01.07-31.07) 2023 року (місяць, що передує місяцю підняття ціни). Неможливість підняття ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від тієї, що встановлена у договорі, створює ризики як для постачальників, які нестимуть матеріальні втрати від реалізації товарів за нижчими цінами, ніж встановлені на ринку, так і для покупців, які у випадку розірвання таких договорів не зможуть забезпечити належну та безперебійну роботу державних та комунальних підприємств.
Камінь-Каширська прокуратура у відповіді на відзив зазначає, що за час виконання вказаного договору (з 01.01.2023 до 31.12.2023) до нього на підставі додаткових угод п`ять разів вносились зміни в частині підвищення ціни за одиницю товару. 01.08.2023 на підставі додаткової угоди № 5, вартість одного кВ електричної енергії збільшилася з 7,1238363 грн/кВт*год до 7,825836 грн/кВт*год, тобто на 21,95 % у порівнянні з ціною відповідно до первісного договору. Інформація, яка надана в експертному висновку, має виключно фактографічно-інформаційний характер та не враховує умов договорів та контрактів. Виключно ж лише саме коливання цін на ринку не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару. На обґрунтування збільшення ціни, перед укладенням додаткової угоди № 5 від 01.08.2023, ТОВ “Волиньелектрозбут” звернулось до замовника із листом № 01-8/1241 від 03.07.2023, в якому вказано про збільшення ціни у зв`язку із її коливанням на 15,38 % в бік збільшення за три дня липня 2023 року. У разі зменшення обсягів закупівлі у кількісному виразі відповідно зменшується також і загальна сума договору про закупівлю.
ТОВ “Волиньелектрозбут” у запереченнях на відповідь на відзив вказує, що чинне законодавство, а саме постанова КМУ №1178 від 12.10.2022, прямо передбачає можливість зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю пропорційно коливанню ціни на ринку, за наявності відповідного документального підтвердження. Отже, держава усвідомлює і визнає неможливість стабільного ціноутворення в умовах воєнного часу та надає правовий механізм для коригування договірної ціни — у тому числі в межах тендерних закупівель. Підписуючи додаткову угоду №5, відповідач 2 самостійно та усвідомлено погодився з обґрунтованістю підвищення ціни, підтвердженою документально відповідно до вимог договору та законодавства. Подання ж після цього позову про визнання недійсною вищезазначеної угоди свідчить про недобросовісність поведінки споживача, що суперечить принципам цивільного законодавства (ст. 3, 13, 509 ЦК України). Згадана примітка про фактографічно-інформаційний характер експертного висновку не зменшує його доказового значення, оскільки саме така інформація — середньозважена ціна на РДН — і підлягає використанню відповідно до умов договору при обґрунтуванні зміни ціни. Пункт 6.2 додатку 3 прямо передбачає, що підтвердженням зміни ціни товару є, зокрема, довідки або експертні висновки ТПП, складені на основі офіційної інформації АТ “Оператор ринку”. Положення договору, погодженого обома сторонами, є правомірними, а відсутність конкретної формули не може бути підставою для визнання додаткових угод недійсними, тим більше, що порядок перегляду ціни фактично в договорі передбачений і був дотриманий. Споживач фактично не спожив обсягів електроенергії, погоджених у договорі, навіть після їх зменшення відповідними додатковими угодами. Тобто, реальна потреба в електроенергії була ще меншою, ніж попередньо визначено, і постачальник не отримав фактичного прибутку за узгодженою ціною, оскільки товар (електроенергія) фактично не поставлявся в передбаченому обсязі. За таких умов ризик щодо зміни ринкової ціни несе не лише постачальник, а й замовник, який споживає менше, ніж замовив, створюючи передумови для невиконання фінансової частини зобов`язань.
Прилісненська сільська рада у клопотанні від 28.04.2025 розгляд справи просить проводити без участі її представника. Позовні вимоги підтримує.
28.04.2025 надійшло клопотання ТОВ “Волиньелектрозбут” про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.
Ухвалою суду від 07.05.2025 зупинено провадження у справі №903/363/25 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.
26.12.2025 на адресу суду надійшло клопотання Ковельської окружної прокуратури про поновлення провадження у справі у зв`язку з завершенням перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.
Ухвалою суду від 07.01.2026 провадження у справі №903/363/25 поновлено; розгляд справи призначено у підготовчому засіданні на 21 січня 2026 року о 10:00.
Враховуючи відсутність не розглянутих заяв/клопотань, виконання мети підготовчого провадження, суд протокольною ухвалою від 21.01.2026 закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 12.02.2026 о 12:00 год.
Опорний заклад загальної середньої освіти “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” правом участі у судовому засіданні не скористався, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
У судовому засіданні представник ТОВ “Волиньелектрозбут” заявив усне клопотання про визнання явки відповідача 2 у судове засідання обов`язковою з метою з`ясування його правової позиції по суті предмету спору.
Прокурор клопотання не заперечив.
Судом встановлено, що на розгляді в Господарському суді Волинської області перебуває справа №903/390/25 за позовом Опорного закладу загальної середньої освіти “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 12.01.2023, №2 від 04.04.2023, №3 від 01.06.2023, №4 від 01.07.2023, №5 від 01.08.2023 до договору № 23-23/169 від 28.12.2022 та стягнення 66 423,35 грн.
У межах даної справи будь-які пояснення відповідача 2 по суті позовних вимог не надходили.
Враховуючи вищевикладене, клопотання відповідача 1, з метою повного та всебічного розгляду справи, встановлення всіх обставин справи, суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи по суті на 19.02.2026 о 09:30 год та визнання обов`язковою явки Опорного закладу загальної середньої освіти “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” у судове засідання 19.02.2026 о 09:30 год.
У судовому засіданні прокурор зазначив про неможливість розгляду справи без участі представника відповідача 2, у зв`язку з чим заявив усне клопотання про відкладення судового розгляду та повторний виклик у судове засідання відповідача 2.
Представники відповідача 1 клопотання прокурора не заперечили.
Суд звертає увагу Опорного закладу загальної середньої освіти “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області”, що ухвалою суду від 12.02.2025 його явка у судове засіданні 19.02.2026 о 09:30 год судом була визнана обов`язковою. 
Проте, у судове засідання представник Опорного закладу загальної середньої освіти “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” не з`явився, причини неявки не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 12.02.2026.
Ухвалою суду від 19.02.2026 постановлено застосувати до Опорного закладу загальної середньої освіти “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” заходи процесуального примусу, у вигляді попередження за невиконання ухвали суду від 12.02.2026 у справі №903/363/25; повідомити учасників судового процесу про відкладення розгляду справи по суті на 04 березня 2026 року о 15:00 год; явку Опорного закладу загальної середньої освіти “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” у судове засідання 04.03.2026 о 15:00 год визнати обов`язковою.
04.03.2026 на адресу суду від представника ОЗЗСО “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” надійшла заява, в якій він повідомив, що позовну заяву прокурора визнає та не заперечує щодо її задоволення. У зв`язку із участю представника у іншій справі за межами м.Луцька просить проводити судове засідання за його відсутності.
У судовому засіданні 04.03.2026 учасники справи повністю підтримали вимоги та доводи, викладені у заявах по суті справи. 
Прокурор просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача-1 заперечив проти позову та просив відмовити у його задоволенні.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників справи, господарський суд, -
встановив:

Щодо представництва прокурором інтересів держави суді.
Положеннями пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України унормовано, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Підстави представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано положеннями ГПК України та статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".
Відповідно до частини 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
До таких осіб процесуальний закон відносить прокурора та визначає підстави участі цієї особи у господарській справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Отже аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Таким чином прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.п. 1.1-1.5 розд. І Статуту Опорного закладу загальної середньої освіти «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області», затвердженого рішенням сесії Прилісненської сільської ради від 26.01.2021 № 5/39, засновником відповідача-2 є Прилісненська сільська рада.
Відповідач-2 є юридичною особою, закладом комунальної форми власності, має статус бюджетної установи і фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету. До джерел формування кошторису Ліцею насамперед віднесено кошти місцевого бюджету (п. 6.2. розд. VI Статуту).
Заклад освіти з питань реалізації державної політики у сфері освіти безпосередньо підпорядкований Прилісненській сільській раді Волинської області в особі уповноваженого органу – гуманітарного відділу Прилісненської сільської ради (п. 1.6. розд. І Статуту). Управління опорним закладом в межах повноважень, визначених законами та установчими документами цього закладу здійснюють Прилісненська сільська рада (п. 4.1. розд. ІV Статуту).
Згідно ст. 140 Конституції України, органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.
Відповідно до с. 143 Конституції України обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (ч. 2 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів (ч. 6 ст. 16 даного Закону).
Згідно ч. 4 ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
У даному випадку органом, уповноваженим державою на виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах, є Прилісненська сільська рада, зокрема, як орган місцевого самоврядування, якому підпорядковується сторона оспорюваного прокурором договору (навчальний заклад комунальної форми власності).
Тому позивач має повноваження здійснювати контроль щодо законності проведених закупівель за бюджетні кошти, прийнятих за результатами таких закупівель рішень, а також контроль за ефективністю використання бюджетних коштів при укладенні господарських договорів.
У пункті 8. 47 постанови Верховного Суду від 21.06.2023 по справі № 905/1907/21 зазначено, що Рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету, а тому є належним позивачем у справі.
Таким чином, оскільки договір про постачання електричної енергії споживачу №23-23/169 від 28.12.2022 фінансувався за рахунок коштів місцевого бюджету, Прилісненська сільська рада є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, оскільки, будучи органом місцевого самоврядування та здійснюючи затвердження місцевого бюджету, контролює його виконання, у тому числі підзвітними та підконтрольними їй установами.
Позивача - Прилісненську сільську раду листом Камінь-Каширської окружної прокуратури повідомлено про укладення додаткової угоди, яка в судовому порядку може бути визнана недійсною та стягнення отриманих бюджетних коштів, та чи вживатимуться позивачем відповідні заходи представницького характеру у судовому порядку.
З відповіді Прилісненської сільської ради від 28.03.2024 № 246/02-08/2-24 вбачається, що органом місцевого самоврядування не вживатимуться заходи представницького характеру про визнання недійсними угод до зазначеного вище договору та стягнення отриманих коштів.
Також, листом Камінь-Каширської окружної прокуратури від 28.02.2024 № 51/1-391вих-24 повідомлено ОЗЗСО «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області» про укладення додаткових угод, які в судовому порядку можуть бути визнані недійсними та стягнення отриманих бюджетних коштів, та чи вживатимуться ліцеєм відповідні заходи у судовому порядку.
З відповіді ОЗЗСО «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області» від 13.03.2024 № 386/01-19 слідує, що ліцеєм не вживатимуться заходи представницького характеру про визнання недійсними угод до договору від 28.12.2022 та стягнення отриманих коштів. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18 зроблено висновок, згідно з яким сам факт незвернення до суду органу, уповноваженого державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, з позовом свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження щодо необхідного захисту, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду з позовом.
Отже, з боку органу, уповноваженого державою на захист її інтересів, допущено нездійснення відповідного захисту – не пред`явлено до суду позов про визнання додаткових угод недійсними та повернення сплачених бюджетних коштів як таких, що суперечать інтересам держави.
З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді в особі Прилісненської ради, Камінь-Каширська окружна прокуратура зверталась до органу місцевого самоврядування з листом від 20.03.2024, яким повідомлено позивача про встановлені порушення вимог чинного законодавства, а також про прохання щодо надання інформації з приводу того, чи вживатиме сільська рада заходи до усунення вказаних порушень.
Прилісненська селищна рада у листі від 28.03.2024 повідомила прокуратуру, що самостійно вживатись заходи не будуть, орган місцевого самоврядування не заперечує щодо вжиття таких заходів окружною прокуратурою.
10.02.2025 на запит окружної прокуратури від 31.01.2025 сільська рада повідомила, що вживала заходів претензійного характеру з метою досудового врегулювання спору, а після отримання відповіді на претензію буде підготовлено та направлено позов до господарського суду та додатково повідомлено окружну прокуратуру.
Згідно даних сайту «Судова влада» Прилісненська сільська рада не звернулась до суду про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення суми коштів, чим завдається шкода інтересам держави в особі територіальної громади.
Вказані обставини відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", свідчать про наявність у прокурора права та можливості представляти інтереси держави в суді, шляхом подачі відповідного позову.
З матеріалів справи вбачається, що 09.12.2022 відповідачем 2 - Опорним закладом загальної середньої освіти «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області» оприлюднено оголошення UA-2022-12-09-006655-a про проведення відкритих торгів на закупівлю електричної енергії – ДК 021:2015: 09310000-5 – електрична енергія кількістю 107747 Кіловат-година з терміном поставки товару (електричної енергії) до 31.12.2023 з очікуваною вартістю закупівлі 725 000,00 гривень.
За результатами проведеної процедури закупівлі переможцем визнано відповідача 1 - ТОВ «Волиньелектрозбут» з ціновою пропозицією 705 913,56 грн.
28.12.2022 між Опорним закладом загальної середньої освіти «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області» (Споживач) та ТОВ «Волиньелектрозбут» (Постачальник) укладено договір № 23-23/169 про постачання електричної енергії споживачу (Договір).
Згідно п.п. 1.1, 1.3, 1.4 Договору передбачено, що Договір укладено за результатами здійснення процедури закупівлі згідно із Законом України «Про публічні закупівлі», а також положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ. Умови цього Договору розроблені та узгоджені Сторонами відповідно до умов тендерної документації Споживача та змісту тендерної пропозиції Постачальника з урахуванням положень Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ. Даний договір укладено у формі єдиного документа, підписаного Сторонами відповідно до частини першої статті 181 Господарського кодексу України з урахуванням абзацу третього пункту 3.1.7 ПРРЕЕ.
Відповідно до п.2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію «код ДК 021:2015: 09310000-5 Електрична енергія «електрична енергія)» Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вapтість використаної (купованої) електричної енергiї та здiйснює iншi платежi згiдно з умовами цього Договору. 
Відповідно до п. 2.3. Договору кількість (обсяг) електричної енергії, яка постачається за цим Договором, визначено у Додатку 1 та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи.
Строк (термін) поставки товару (п. 3.1. Договору) – з 01.01.2023 до 31.12.2023 року. 
Споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ та умов цього Договору (п. 3.2).
Згідно пп. 3.3, 3.4 Договору місце постачання товару визначено у Додатку №1 до цього Договору. Постачальник за цим Договором не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за постачання електричну енергію, крім передбаченої умовами цього Договору.
Відповідно до п. 5.1 Договору загальна ціна (сума) Договору становить 705913,56 грн, у т.ч. ПДВ 11 765,26 грн. 
Ціна за одиницю товару визначається у Додатку 2 до Договору. Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, яка зазначена у Додатку 2 до цього Договору. Ціна за 1 кВт включає вартість послуг з розподілу електричної енергії, які оплачуються Споживачем через Постачальника (п.5.2 Договору).
Пунктом 5.3 Договору встановлено, що ціна за одиницю товару за цим Договором може змінюватись з дотриманням Сторонами норм, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», з урахуванням Особливостей, що оформлюються додатковою угодою, у порядку, визначеному у Додатку 3 до цього Договору. У разі незгоди із зміною ціни чи інших умов договору Споживач має право ініціювати процедуру дострокового припинення (розірвання) Договору відповідно до законодавства України та умов Договору.
У разі незгоди із зміною ціни чи інших умов Договору Споживач має право ініціювати процедуру дострокового припинення (розірвання) Договору відповідно до законодавства України та умов цього Договору. У разі відмови Споживача від зміни ціни або інших умов Договору, що запропоновані Постачальником, а також у разі відсутності відповіді Споживача на таку пропозицію Постачальника протягом 10 днів з дня її отримання, Постачальник має право в односторонньому порядку припинити (розірвати) Договір у порядку, передбаченому цим Договором.
Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату електричної енергії та актах приймання-передачі електричної енергії за цим Договором у розмірі, який визначений у додатку 2 до Договору та є чинний у відповідному розрахунковому періоді (п.5.4). 
Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.5.5).
Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2023, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (п. 13.1).
Згідно п. 13.2 Договору, умови цього договору можуть бути змінені за згодою сторін у порядку, визначеному законодавством України, шляхом укладання сторонами додаткової угоди до цього договору. Істотні умови цього договору можуть змінюватися у випадках, передбачених пунктом 19 Особливостей.
До Договору сторонами була підписана Специфікація (додаток 2) до Договору, відповідно до якої сторони погодили ціну електричної енергії за 1 кВт/год – 6,417396 грн, з яких: 3,90 грн/кВт* год – ціна електричної енергії як товару; 1,44783 грн/кВт* год – величина регульованих тарифів; 1,069566 грн – ПДВ.
Згідно п.4 Порядку зміни умов договору (додаток 3) до Договору, зміна умов Договору оформляється сторонами шляхом підписання додаткової угоди, яка набуває чинності з моменту її підписання сторонами (якщо сторони не погодять інший термін (строк) набрання чинності додатковою угодою) та є невід`ємною частиною Договору. 
Пунктом 6 додатку 3 до Договору передбачено, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених п.19 Особливостей.
Сторони можуть внести зміни до Договору у разі зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача, а також у випадку зменшення обсягу споживчої потреби товару. В такому випадку ціна договору зменшується в залежності від зміни таких обсягів (п.6.1).
Погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
У разі коливання ціни товару на ринку, зацікавлена сторона ініціює внесення змін у договір щодо зміни ціни за одиницю товару на той відсоток коливання, що відбувся.
Факт коливання ціни електричної енергії на ринку підтверджується даними АТ «ОПЕРАТОР РИНКУ», зокрема даними, розміщеними на офіційному сайті https://www.oree.com.ua/ та/або довідкою(ми) або листом(ми) або іншим(и) документом(ами) (завіреними копіями цих довідки(ок) або листа(ів) або документів) відповідних органів або установ або організацій, які можуть надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, в тому числі довідки, цінові довідки, експертні висновки будь-якої торгово-промислової палати.
Довідки складаються з використанням інформації, оприлюдненої АТ «Оператор ринку» на своєму офіційному веб-сайті (https://www.oree.com.ua) про результати торгів на ринку «на добу наперед» за 10 днів місяця/20 днів місяця/місяць, відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та/або інформації з інших офіційних джерел.
До розрахунку відсотку коливання ціни приймається середньозважена ціна за одиницю товару на РДН за відповідний період: десять днів/двадцять днів/ місяць, що передує місяцю підняття ціни з попереднім (суміжним) місяцем.
В залежності від коливання ціни товару на ринку, сторони протягом дії договору мають право вносити зміни декілька разів в частині пропорційного збільшення ціни за одиницю товару, кожного разу, з урахуванням попередніх змін за умови, що така зміна не призведе до збільшення загальної вартості, визначеної в договорі (п. 6.2. Додатку 3 до Договору).
Пунктом 8 Додатку 3 до Договору передбачено, що у момент укладення цього Договору Сторони виходять з того, що ціна на ринку електричної енергії буде стабільною, тобто в будь-який момент строку дії договору коливання (зростання/зниження) цін, що визначається відповідно до п. 6.2. цього додатку, не перевищуватиме 1%. Сторони визнають, що коливання ціни на ринку електричної енергії у сторону збільшення в розмірі понад 1% вважається істотною зміною обставин виконання цього договору в розумінні статті 652 Цивільного кодексу України та є підставою для збільшення ціни товару в порядку, визначеному пунктом 6.2. цього додатку до Договору.
Договір з додатками до нього підписані сторонами та завірені їх печатками.
Отже, на момент укладення та підписання Договору сторонами були погоджені всі істотні умови Договору, а саме: предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі».
Під час виконання Договору у період з 01.01.2023 до 31.12.2023 на підставі додаткових угод до Договору п`ять разів вносились зміни в частині підвищення ціни за одиницю товару, зокрема:
12.01.2023 на підставі додаткової угоди № 1 вартість одного кВт електричної енергії збільшилася з 6,417396 грн/кВт*год до 6,551568 грн/кВт*год (на 2,09 %); 
04.04.2023 на підставі додаткової угоди № 2 вартість одного кВт електричної енергії збільшилася з 6,551568 грн/кВт*год до 6,611532 грн/кВт*год (на 0,92 % у порівнянні з ціною, визначеною згідно додаткової угоди № 1, та на 3,03 % у порівнянні з ціною відповідно до первісного договору);
01.06.2023 на підставі додаткової угоди № 3 вартість одного кВт електричної енергії збільшилася з 6,611532 грн/кВт*год до 6,790128 грн/кВт*год (на 5,40 % у порівнянні з ціною, визначеною згідно додаткової угоди № 2, та на 5,80 % у порівнянні з ціною відповідно до первісного договору);
01.07.2023 на підставі додаткової угоди № 4 вартість одного кВт електричної енергії збільшилася з 6,790128 грн/кВт*год до 7,1238363 грн/кВт*год (на 4,91 % у порівнянні з ціною, визначеною згідно додаткової угоди № 3, та на 11,01 % у порівнянні з ціною відповідно до первісного договору);
01.08.2023 на підставі додаткової угоди № 5 вартість одного кВт електричної енергії збільшилася з 7,1238363 грн/кВт*год до 7,825836 грн/кВт*год (на 9,85 % у порівнянні з ціною, визначеною згідно додаткової угоди № 4, та на 21,95 % у порівнянні з ціною відповідно до первісного договору). 
Підставами для укладення додаткових угод стали листи ТОВ «Волиньелектрозбут» від 09.01.2023 № 01/8-43, від 03.03.2023 № 01-8/390, від 03.05.2023 № 01/8-728, від 23.05.2023 № 01/8-886 та від 03.07.2023 № 01-08/1241, якими повідомлено замовника про внесення змін до умов Договору в частині підвищення ціни електричної енергії як товарної продукції у січні, квітні, червні, липні та серпні 2023 року. 
За січень 2023 – грудень 2023 року на виконання Договору відповідно до актів приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії ТОВ «Волиньелектрозбут» поставлено ОЗЗСО «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області» 85 942 кВт електричної енергії, за що з місцевого бюджету сплачено 617 947,23 грн, що підтверджується інформацією ОЗЗСО «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області» від 13.03.2024 № 386/01-19 та платіжними інструкціями про оплату за електроенергію.
Прокурор доводить, що внаслідок укладення додаткової угоди №5 від 01.08.2023 до договору № 23-23/169 про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2022 ОЗЗСО «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області» та ТОВ «Волиньелектрозбут» порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», безпідставно змінено істотні умови Договору та не дотримано процедуру їх укладення, належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено збільшення ціни на електроенергію на ринку після укладення первісного Договору або попередньої додаткової угоди, що призвело до безпідставного витрачання бюджетних коштів. Додаткова угода від 01.08.2023 № 5 підлягає визнанню недійсною в судовому порядку на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі», п. 5.3 Договору, п. п. 6 - 7 Додатку 3 до Договору.
Отже, між сторонами виникли спірні правовідносини, пов`язані із недійсністю додаткової угоди, укладеної до договору, вчиненого за результатами застосування процедури закупівлі, а також стягненням зайво сплачених грошових коштів за такою додатковою угодою, регулювання яких здійснюється Законом України Про публічні закупівлі, ЦК України тощо.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України).
У відповідності до ст.. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.
Статтею 203 Цивільного кодексу України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У абз. 2 ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України зазначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).
Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну проданого товару. 
Згідно ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Закон "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Закон України “Про публічні закупівлі” (далі – Закон).
Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Частиною четвертою статті 41 Закону визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Таким чином, зміна істотних умов договору про закупівлю, зокрема збільшення ціни за одиницю товару, є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
З матеріалів справи вбачається, що ОЗЗСО «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області» та ТОВ «Волиньелектрозбут» з 12 січня до 01 серпня 2023 року підписали п`ять додаткових угод до Договору, якими збільшили вартість електроенергії з 6,417396 грн/кВт*год до 7,825836 грн/кВт*год (на 21,95 %), що призвело до фактичного зменшення предмету закупівлі, тобто обсяг поставленої електроенергії зменшився з 107 747 до 85 942 або на 25,4 %.
У пункті 1 додаткової угоди №5 від 01.08.2023 зазначено, що сторони дійшли згоди збільшити ціну за одиницю на 15 %. Водночас, в порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та п. 5.3 Договору, п. п. 6 - 7 Додатку 3 до Договору додатковою угодою № 5 від 01.08.2023 ціну електричної енергії було збільшено більш як на 10 %, а саме на 21,95 %. 
Підставами для укладення додаткових угод, в тому числі додаткової угоди від 01.08.2023 № 5, стали листи ТОВ «Волиньелектрозбут» від 09.01.2023 № 01/8-43, від 03.03.2023 № 01-8/390, від 03.05.2023 № 01/8-728, від 23.05.2023 № 01/8-886 та від 03.07.2023 № 01-08/1241. 
Через 12 днів після підписання Договору від 28.12.2022, відповідач-1 у листі від 09.01.2023 повідомив відповідача-2 про зміну з 01.01.2023 ціни на електричну енергію у зв`язку із зміною регульованих цін (тарифів), які є складовою частиною тарифу на електричну енергію.
У листі від 03.03.2023 відповідачем-1 наведено інформацію про зміну тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з 01.04.2023 та поінформовано про внесення змін до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу в частині підвищення ціни електричної енергії як товарної продукції.
Також листом від 03.05.2023 відповідач-1 повідомив про зміну тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з 01.06.2023 та про можливе внесення змін до Договору. 
Листом від 23.05.2023 ТОВ «Волиньелектрозбут» повідомив про зміну тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з 01.07.2023 та необхідності внесення змін до Договору. 
У листі від 03.07.2023 відповідач-1 повідомив, що ціна на електричну енергію за три дні липня 2023 року в порівнянні з червнем 2023 року зросла на 15,38 %, та зазначив про внесення змін до укладеного Договору у серпні 2023 року.
Умовами пункту 6.2. Додатку 3 до Договору визначено, погодження зміни ціни за одиницю товару в Договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. 
У разі коливання ціни товару на ринку, зацікавлена сторона ініціює внесення змін у договір щодо зміни ціни за одиницю товару та той відсоток коливання, що відбувався. Факт коливання ціни електричної енергії на ринку підтверджується даними АТ «ОПЕРАТОР РИНКУ», зокрема даними, розміщеними на офіційному сайті https://www.oree.com.ua та/або довідкою (ми) або листом (ми) або іншим (ми) документом (ами) (завіреними копіями цих довідки (ок) або листом (ів) або документів) відповідних органів або установ або організацій, які можуть надавати відповідне інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, в тому числі довідки, цінові довідки, експертні висновки будь-якої торгово-промислової палати.
У листах-пропозиціях ТОВ «Волиньелектрозбут» лише констатовано факт стрімкого зростання ціни на електроенергію, при цьому жодним чином не проаналізовано та не наведено дані роботи «ринку на добу наперед» та «внутрішньодобового ринку» станом на дату укладення первісного договору та кожної з додаткових угод. Надані ТОВ «Волиньелектрозбут» документи (листи, в яких наведено інформацію про зміну тарифів та цін на послуги з розподілу електричної енергії) за своїм змістом та суттю є лише документами довідково-інформаційного характеру, а тому не можуть слугувати належним доказом факту коливання ціни на електричну енергію, оскільки не містять відомостей щодо динаміки ціни на електроенергію, в них відсутній аналіз вартості ціни станом на дату укладення Договору та додаткових угод чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електроенергії на ринку у звітному періоді, у зв`язку з чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов Договору на підставі п. 2. ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». 
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 924/1240/18 зазначив, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документи, що підтверджують коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.
Аналогічної правової позиції також дотримується Верховний Суд у постановах від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18, від 25.06.2019 у справі № 913/308/18.
Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Така позиція Верховного Суду викладена у постанові № 927/491/19 від 18.06.2021.
У відповідності до ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Прокурор вказує, що середньозважені ціни на РДН та ВДР (ОЕС), опубліковані на сайті ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ», свідчать про те, що підняття ціни на електроенергію було прогнозованим, оскільки розпочалось ще у липні 2022 року до оприлюднення 09.12.2022 повідомлення про проведення торгів в системі «Prozorro» та укладення 28.12.2022 Договору про постачання електричної енергії споживачу. Водночас, хоча дані про середньозважені ціни РДН та ВДР (ОЕС), опубліковані на сайті ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ», свідчать про зростання ціни на електроенергію упродовж січня, липня та серпня 2023 року, однак воно не мало таких масштабів у порівнянні з підняттям ціни на електроенергію згідно додаткових угод. Разом з тим, у період укладення додаткових угод до Договору від 04.04.2023, від 01.06.2023 вбачалась тенденція до зниження ціни на електроенергію, але жодною із сторін питання щодо зменшення ціни на електроенергію не ініціювалося.
За умовами пункту 6.2 Додатку 3 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 23-23/169 від 28.12.2022 сторонами узгоджено, що у разі зміни ціни за одиницю електричної енергії для розрахунку береться ціна за 10 днів місяця/20 днів місяця/місяць, що передує зміні ціни у порівнянні з місяцем, у якому укладено договір.
Проте, на обґрунтування збільшення ціни, перед укладенням додаткової угоди № 5 від 01.08.2023, ТОВ «Волиньелектрозбут» звернулось до Замовника із листом № 01-8/1241 від 03.07.2023, відповідно до якого вказано про збільшення ціни з 01.07.2023, у зв`язку із її коливанням на 15,38 % в бік збільшення за три дні липня 2023 року. 
Отже, відповідачем-1 не дотримано вимог щодо документального підтвердження факту збільшення ціни на певний період, а саме чому таке підвищення ціни на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, узгодженій сторонами при підписанні договору, не наведено причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник не довів, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент укладення договору про закупівлю).
У зв`язку цим, надані відповідачем-1 документи не можуть бути доказами належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на електричну енергію на ринку та не можуть оцінюватися, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору про закупівлю електричної енергії в частині збільшення вартості ціни.
Таким чином, звернення постачальника з метою укладення додаткової угоди № 5 від 01.08.2023 не містить відомостей щодо динаміки ціни на електричну енергію, у ньому відсутній аналіз вартості ціни електричної енергії за період з дати укладання договору у порівнянні з аналогічним наступним періодом, чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни на ринку, у зв`язку з чим не містить належного обґрунтування для зміни істотних умов Договору на підставі п. 2. ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Згідно частин 1, 2 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
За наслідками аналізу норм законодавства та умов Договору можна зробити висновок, що нова (змінена) ціна на електроенергію повинна застосовуватись з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому укладено додаткову угоду. Крім цього, така ціна повинна бути незмінною до завершення звітного періоду (календарного місяця), що свідчить про можливість укладення однієї додаткової угоди про зміну ціни упродовж місяця.
Суд констатує, що навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. Проте, відповідач 2 - ОЗЗСО «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області», який мав право на отримання електроенергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів у ході розгляду клопотань ТОВ «Волиньелектрозбут» про збільшення ціни підписав додаткові угоди, внаслідок чого вартість поставленого товару збільшилась, а його обсяг за договором зменшився. Такі дії призвели до повного нівелювання результатів відкритих торгів. 
Таким чином, ОЗЗСО «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області» втратив можливість закупити електроенергію по ціні укладеного договору, натомість був вимушений оплачувати її за ціною, яка значно вища від встановленої первісним договором.
Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 № 927/491/19, перемога у відкритих торгах та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення внаслідок так званого «каскадного» укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. 
Згідно висновків Верховного Суду у поставі від 15.06.2022 у справі № 924/674/21, метою регулювання, передбаченого ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10%, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.
Також, Верховний Суд у його постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 (у даному випадку Судом надавалась оцінка можливості зміни ціни за одиницю товару згідно п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вказав, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
Відповідно до ч. 5 ст. 13 ЦК України не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.
У постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо застосування частини третьої статті 632 ЦК України. Згідно висновку ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України.
Як вказав Верховний Суд у постанові від 06.02.2025 у справі №916/747/24, під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо. Сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне за собою підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору; умовою такого підвищення обов`язково є неможливість спрогнозувати таке підвищення та закласти відповідні ризики при формуванні тендерної пропозиції. 
Зазначене є особливо актуальним у тому випадку, якщо коливання цін на товар обумовлюється його сезонним характером або у випадку, коли за умовами тендерної документації товар повинен бути наявним у постачальника (постанова Верховного Суду від 02.07.2024 у справі №910/13579/23).
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
За змістом положень пункту 1 частини 5 статті 41 Закону та підп. 1 п. 19 Особливостей, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.
Підставою для такого зменшення (щодо обсягів закупівлі) може стати виділення коштів не в повному обсязі, або відсутність реальної потреби замовника у кількості товарів. Проте, у разі зменшення обсягів закупівлі у кількісному виразі відповідно зменшується також і загальна сума договору про закупівлю.
У випадку безпідставного збільшення ціни товару (п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону, підп. 1 п. 19 Особливостей) має місце неправомірне зменшення обсягів закупівлі, які є істотними умовами договору про закупівлю, не з підстав, визначених законодавцем, — зменшення фактичного обсягу видатків замовника, а саме у зв`язку із безпідставним, збільшенням, ціни за товар.
Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін або ж сторони договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом України «Про публічні закупівлі» (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18).
У даному випадку сторонами правочину не дотримано принципів здійснення закупівель – максимальної економії, ефективності та пропорційності (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі»).
При укладенні у 01.08.2023 ОЗЗСО «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області» та ТОВ «Волиньелектрозбут» спірної додаткової угоди № 5 сторонами правочину порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», безпідставно змінено істотні умови Договору та не дотримано процедуру їх укладення, належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено збільшення ціни на електроенергію на ринку після укладення первісного Договору або попередньої додаткової угоди.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Відтак, зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28.05.2024 у справі № 915/75/23, у постанові Верховного Суду від 10.09.2024 у справі № 918/703/23.
Враховуючи зазначене, спірна додаткова угода підлягає визнанню недійсною на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки суперечать інтересам держави.
Заперечуючи позовні вимоги відповідач-1 зазначає, що підставою для внесення змін до Договору додатковими угодами №1, №2, №3 та №4 визначено постанову НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК «Укренерго» на 2023 рік», відповідно до якої встановлено тариф на послуги з передачі електричної енергії на період з 01.01.2023 по 31.03.2023 на рівні 0,38028 грн/кВт*год (без ПДВ); на період з 01.04.2023 по 30.06.2023 на рівні 0,43025 грн/кВт*год (без ПДВ); на період з 01.07.2023 по 31.12.2023 (включно) на рівні 0,48510 грн/кВт*год (без ПДВ) та Постанову НКРЕКП №1795 від 21.12.2022р. (зі змінами), відповідно до якої встановлено тариф на послуги з розподілу електричної енергії з 01.01.2023 по 31.05.2023 на рівні 1,17936 грн/кВт*год (без ПДВ); на період з 01.06.2023 по 30.06.2023 на рівні 1,32819 грн/кВт*год (без ПДВ); на період з 01.07.2023 по 31.12.2023 (включно) на рівні 1,55143 грн/кВт*год (без ПДВ).
Документальним підтвердженням для укладання Додаткової угоди № 5 став експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 630/23 від 31.07.2023р., де вказано, що середньозважена ціна електричної енергії на РДН в ОЕС України за червень (01.06-30.06) 2023 року, грн/МВт.год – 2 971,47 (без ПДВ). Середньозважена ціна електричної енергії на РДН в ОЕС України за серпень (01.07- 31.07) 2023 року, грн/МВт*год – 3 669,87 (без ПДВ). Відсоток коливання ціни +23,50% та видруківка з сайту «Оператора ринку» з ціновими показниками за червень 2023 року та липень 2023 року.
Зазначає, що оспорювана додаткова угода укладена 01.08.2023, набрання чинності сторонами договору узгоджено також 01.08.2023р. Таким чином, твердження прокуратури щодо зміни ціни товару в договорі закупівлі після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця є необґрунтованим та безпідставним.
На підтвердження коливання ціни товару на ринку та наявності підстав для укладення додаткової угоди № 5 від 01.08.2023 Постачальником було надано лист №01/8-1241 від 03.07.2023, експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 630/23 від 31.07.2023 та видруківку з сайту АТ «Оператор ринку», які містять інформацію про середньозважені ціни на РДН на електричну енергію у певні періоди: за червень (01.06.-30.06.) 2023р. (попередній (суміжний місяць) до місяця, що передує місяцю підняття ціни) та липень (01.07-31.07) 2023 року (місяць, що передує місяцю підняття ціни). Зазначені в них дати середньозваженої ціни, відповідають періодам, які обумовлені безпосередньо сторонами у Договорі, а саме: середньозважена ціна за одиницю товару на РДН за відповідний період: десять днів/двадцять днів/місяць, що передує місяцю підняття ціни з попереднім (суміжним) місяцем, чим дотримано п.6.2. Додатку 3 Договору та пп. 2 п. 19 Особливостей.
Таким чином відповідач-1 доводить, що ним документально підтверджено наявність підстав для укладення оспорюваної угоди. Водночас твердження прокурора на прогнозованість ціни електричної енергії на ринку не ґрунтуються на умовах договору, чинному законодавстві та об`єктивній ситуації в галузі, що склалась під час дії воєнного стану.
Крім того відповідач-1 посилається на п.2 ч.5 ст.41 Закону та роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.08.2019 №3304-04/33869-06 “Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії”, від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 “Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю”, у яких зазначено, що в залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, i виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін”, а також на лист Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 24.11.2020 № 3304-04/69987-06 “Щодо укладення, виконання, зміни та розірвання договору про закупівлю”, згідно якого після підписання договору про закупівлю сторони можуть внести зміни до договору про закупівлю на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону за умови, що такі зміни відбуватимуться не частіше, ніж один раз на 90 днів. Це обмеження не розповсюджується на договори про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії” вказаними міністерствами як Уповноваженими органами з питань закупівель в Україні, неодноразово зазначалося, що залежно від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше, ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін.
Також посилається на постанову Кабінет Міністрів України №1178 від 12.10.2022 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» (далі - Особливості), яка надає право сторонам договору збільшувати ціну за одиницю товару на відсоток коливання такої ціни у бік збільшення (без прив`язки до обмеження у 10%).
Відповідач-1 вважає, що дії сторін договору щодо перегляду та застосування нової ціни, зменшення обсягів закупівлі у зв`язку з укладенням додаткової угоди №5, здійснено у відповідності до умов Договору та чинного законодавства України. Формування ціни на електроенергію не є передбачуваним процесом і вона напряму залежить від об`єктивних та форс-мажорних чинників, які не можуть бути передбачені або усунуті з боку Постачальника. 
Щодо документального підтвердження для укладання додаткової угоди № 5 від 01.08.2023 суд зазначає, що висновок Харківської торгово-промислової палати № 630/23 від 31.07.2023 не є додатком до договору та додаткової угоди до нього. 
У даному висновку зазначена примітка про те, що, інформація, яка надана в експертному висновку, має виключно фактографічно-інформаційний характер та не враховує умов договорів та контрактів.
Крім цього, при ініціюванні питання щодо укладення додаткових угод № № 1-5 відповідач-1 не підтвердив та не обґрунтував Замовнику, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій під час участі в тендері, і не навів причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним.
У постанові № 927/491/19 від 18.06.2021 Верховний Суд зазначив, що постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Виключно ж лише саме коливання цін на ринку не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару (Постанова Верховного Суду від 16.02.2023 по справі № 903/366/22).
Щодо пропорційного збільшення договірної ціни на товар та збільшення ціни на понад 10 відсотків від ціни, визначеної у Договорі про закупівлю.
Додатковою угодою від 01.08.2023 № 5 сторонами було збільшено ціну електричної енергії більш як на 10 %, а саме на 21,95 %. 
Умовами Договору сторонами узгоджено, що у разі зміни ціни за одиницю електричної енергії для розрахунку береться ціна за 10 днів місяця/20 днів місяця/місяць, що передує зміні ціни у порівнянні з місяцем, у якому укладено договір.
Проте на обґрунтування збільшення ціни, перед укладенням додаткової угоди № 5 від 01.08.2023, ТОВ «Волиньелектрозбут» звернулось до Замовника із листом № 01-8/1241 від 03.07.2023, в якому вказано про збільшення ціни у зв`язку із її коливанням на 15,38 % в бік збільшення за три дня липня 2023 року. 
Крім того, суд звертає увагу, що згідно правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 28.08.2024 у справі N 918/694/23, підпункт 2, підпункт 7 пункту 19 Особливостей не свідчать про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та вони не встановлюють іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.
Зазначене стосується і позиції Міністерства економіки України, викладену у листі від 20.10.2022, оскільки він не є нормативно-правовим актом.
Тобто, постанова КМ України від 12.10.2022 N 1178 не передбачає внесення змін до Закону "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану.
Отже, в будь-якому випадку сторони мали керуватися обмеженнями, встановленими, зокрема, у п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі".
Таким чином, посилання відповідача на постанову КМУ від 12.10.2022 № 1178, без врахування положень Закону України "Про публічні закупівлі", є безпідставним.
Суд констатує, що у постанові від 24.01.2024 у справі за №922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не дозволяють збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. 
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Наведене підтверджується також історичним тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII. У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: “Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі”.
Отже, вказана норма Закону № 922-VIII в редакції до 19 квітня 2020 року не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.
Зазначена норма була змінена Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про публічні закупівлі” та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель” № 114-IX від 18 вересня 2019 року (далі - Закон № 114-ІХ), яким Закон № 922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.
Отже, в новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24, до завершення перегляду у касаційному порядку якої зупинялася справа №903/363/25, Верховний Суд не знайшов підстав для відступу від правових висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі за №922/2321/22, в якій вирішувалося питання про те, чи дозволяють норми п.2 ч.5 ст.41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) збільшувати ціну товару більше ніж на 10% від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у пунктах 88-90 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається (п.126).
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (п.127).
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону N 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (п. 128).
Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі N 922/433/22, від 01 жовтня 2024 року у справі N 918/779/23, від 06 лютого 2025 року у справі N 910/5182/24, від 18 лютого 2025 року у справі N 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону N 922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю (п. 129).
Отже, згідно з положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону N 922-VIII (у редакції Закону N 114-IX) зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов:
- збільшення ціни за одиницю товару до 10 %;
- збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;
- така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
- така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;
- обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (п.130).
До того ж застосована законодавцем при формулюванні цієї норми конструкція "не частіше ніж один раз на 90 днів" фактично надає можливість вносити зміни до ціни товару неодноразово, але лише в межах дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % (п.131).
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 зробила висновок, про те, що визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю (п.140).
Велика Палата Верховного Суду не вбачає відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22 (п. 198).
У даній постанові Велика Палата Верховного Суду остаточно відмовилася відступати від своїх попередніх висновків, правова позиція щодо заборони збільшення ціни понад 10% сукупно є сталою, обов`язковою та підлягає застосуванню до даного спору. 
Щодо посилання відповідача лист Мінекономіки від 24 листопада 2020 року N 3304-04/69987-06 "Щодо укладення, виконання, зміни та розірвання договору про закупівлю" суд зазначає, що у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 Велика Палата Верховного Суду відхилила як необґрунтовані доводи скаржника про наявність неоднакового праворозуміння пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону N 922-VIII, а саме наявність відмінного від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 24 січня 2024 року у справі N 922/2321/22, роз`яснення Міністерства економіки України, викладеного в листі від 24 листопада 2020 року N 3304-04/69987-06, оскільки позиція Міністерства економіки України, викладена в листах, не є нормативно-правовим актом і тому не створювала та не створює для осіб жодних прав чи обов`язків щодо дотримання визначеної у них інформації (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі N 927/491/19) (п.182).
Статтею 57 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, які визначають права й обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення в порядку, встановленому законом, з чого випливає, що у випадках, коли цей порядок був додержаний, діє презумпція знання закону всіма громадянами (п.184).
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (п.185).
Частиною п`ятою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (п.186).
Ураховуючи наведене, надання Міністерством економіки України листів або роз`яснень, які суперечать висновку щодо застосування норм права, викладеному у постановах Верховного Суду, а у цьому випадку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі N 922/2321/22, прямо порушує наведені вище правові приписи та жодним чином не може вплинути на правильність застосування норм Закону N 922-VIII (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі N 922/2497/23) (п.187).
Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеними та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом України «Про публічні закупівлі» (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18).
Поряд із цим суд зазначає, що суб`єкти господарювання укладають договори на різних погоджених між ними умовах та здійснюють господарську діяльність на власний ризик, самостійно обирають способи поведінки з контрагентами, способи проведення та оформлення господарських операцій тощо.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Відповідно до згідно статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
У разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення чи утримання від таких дій.
Отже, фактично суб`єкт господарювання, здійснюючи господарську діяльність, приймає як сприятливі наслідки такої господарської діяльності, так і несприятливі, а тому, підписуючи договір, має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій.
Враховуючи зазначене, додаткову угоду № 5 від 01.08.2023 до договору №23/23/169 від 28.12.2022 слід визнати недійсною на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону “Про публічні закупівлі”.
Доводи та заперечення відповідача є безпідставними та не обґрунтованими.
Щодо підстав для повернення надмірно сплачених грошових коштів за договором про закупівлю товарів суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Оскільки, додаткова угода № 5від 01.08.2023 є недійсною та такою, що не породжує правових наслідків, розрахунок за товар (електричну енергію) повинен здійснюватися за ціною, визначеною договором про постачання електричної енергії споживачу № 23-23/169 від 28.12.2022, а саме вартість 1 кВт/год електроенергії становить 6,417396 грн.
Упродовж дії Договору відповідно до актів приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за січень – грудень 2023 року ТОВ «Волиньелектрозбут» поставлено ОЗЗСО «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області» 85 942 кВт електричної енергії, за що з місцевого бюджету сплачено 617 947,23 грн. 
Сума за Договором становила 705 913,56 гривень, ціна за 1кВт/год - 6,417396 гривень.
Додатковою угодою від 01.07.2023 № 4 до Договору, у зв`язку із зміною тарифів, визначено ціну за одиницю в розмірі 7,123836 грн. 
Відповідно до актів приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за серпень – грудень 2023 року на виконання Договору ТОВ «Волиньелектрозбут» передало ОЗЗСО «Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області» 41 677 кВт, за що було сплачено 326 157,38 грн. За ціною по 7,123836 грн з ПДВ за кВт/год така кількість електричної енергії мала б коштувати - 296 900,11 грн, тобто різниця від первісної ціни договору становить: 326 151,38 грн – 296 900,11 грн = 29 251,27 грн, що є переплатою за спожитий обсяг електричної енергії.
Таким чином, грошові кошти в сумі 29 251,27 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-1, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути до бюджету, що відповідає приписам ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 1212 ЦК України. 
Оскільки спірна додаткова угода є недійсною та не породжує правових наслідків, грошові кошти на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України у заявленому розмірі, ТОВ "Волиньелектрозбут" має повернути до бюджету (пункти 71, 72, 82 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22).
За таких обставин, позовні вимоги прокурора про визнання недійсною додаткової угоди № 5 від 01.08.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 23-23/169 від 28.12.2023, укладену між Опорним закладом загальної середньої освіти “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” та стягнення коштів в сумі 29 251,27 грн грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У заяві від 04.03.2026, яка надійшла до суду від представника відповідача-2, останній повідомив, що ОЗЗСО “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” позовну заяву прокурора визнає та не заперечує щодо її задоволення. 
Згідно ч.1 ст.191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Частиною 1 ст.130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки заяву про визнання позову ОЗЗСО “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” подав під час розгляду справи по суті, питання про повернення судового збору судом не вирішується.
Враховуючи зазначене та положення ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідачів порівну.

Керуючись ст. 86, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 01.08.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 23-23/169 від 28.12.2023, укладену між Опорним закладом загальної середньої освіти “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут”.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” (вул. Яремчука Назарія, 11 а, м. Луцьк, Волинська обл., код ЄДРПОУ 42159289) на користь Прилісненської сільської ради (вул. Сойне, буд.1 Б, с. Прилісне, Камінь-Каширський район, Волинська обл., код ЄДРПОУ 04334413) кошти в сумі 29 251,27 грн (двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят одна грн 27 коп).
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” вул. Яремчука Назарія, 11 а, м. Луцьк, Волинська обл., код ЄДРПОУ 42159289) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, Волинська обл., код ЄДРПОУ 02909915) 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору.
5. Стягнути з Опорного закладу загальної середньої освіти “Прилісненський ліцей Прилісненської сільської ради Волинської області” (вул..Сойне, буд.1 А, с. Прилісне, Камінь-Каширський р-н., Волинська обл., код ЄДРПОУ 25085948) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, Волинська обл., код ЄДРПОУ 02909915) 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору.
6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.
Повний текст рішення складено 12.03.2026.

Суддя С. В. Бідюк