ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3176/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення та виклику сторін апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області
на рішення Господарського суду Одеської області від 10.11.2025 (повний текст складено та підписано 10.11.2025, суддя Демченко Т.І.)
у справі №916/3176/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ІННОВАЦІЇ 2025»)
до Головного управління ДПС в Одеській області
про стягнення 25 926,25 грн

ВСТАНОВИВ
Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення заборгованості у розмірі 25 926,25 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу в частині повної та своєчасної оплати спожитої електричної енергії. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.11.2025 по справі №916/3176/25 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі – 25 926 грн 25 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі – 2 422 грн. 40 коп.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору поставив, а відповідач отримав електричну енергію, однак не здійснив повного розрахунку за отриманий товар.
Не погодившись із вказаними рішеннями до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся відповідач з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 10.11.2025 по справі № 916/3176/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи у їх сукупності, рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема щодо повноти дослідження обставин справи, виходячи з наступного:
- суд першої інстанції не взяв до уваги те що відповідач не отримував від позивача Акт коригування, Акт приймання передачі та рахунок на оплату за грудень 2024;
- позивачем не доведено обґрунтованість збільшення ціни за спожиту електроенергію, а також не узгоджено з відповідачем у встановленому порядку таке збільшення;
- Головне управління ДПС в Одеській області є бюджетною установою та може брати бюджетні зобов`язання та здійснювати платежі тільки в межах бюджетних асигнувань.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у цій справи та визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що наявними матеріалами справи спростовуються доводи апелянта щодо неотримання від позивача Актів та рахунку на оплату, оскільки позивачем було направлено, а відповідачем отримано такі документи у січні 2025, однак відповіді від Головного управління ДПС в Одеській області отримано не було. 
Щодо посилання апелянта на зміну ціни товару, позивач зазначає, що відповідно до п.5.3.2.1 укладеного між сторонами Договору, споживач здійснює попередню оплату за споживання товару у грудні протягом 5 робочих днів після отримання рахунку, з врахуванням залишкового обсягу споживання товару та сумою коштів за Договором за фактичною ціною, що розрахована відповідно до Додатку 2 до Договору з урахуванням середньозваженої ціни, що сформувалась на ринку «на добу наперед» (РДН) за попередній розрахунковий період (листопад 2024 року).
Позивач зазначає, що виконав всі свої обов`язки щодо процедури розрахунку ціни та обміну документами, в той час як відповідач, діє недобросовісно, зокрема заперечує факт отримання платіжних документів, не підписав Акт коригування до Акту приймання-передачі та не оплатив надісланий рахунок.
Щодо формування ціни, позивач зауважує, що сторонами за Договором узгодили механізм формування ціни та визначили змінні складові формули, які впливають на її розмір. В свою чергу, позивач ціну та вартість електричної енергії, спожитої відповідачем у грудні 2024 року розрахував вірно, згідно з узгодженими сторонами договірними умовами.
Позивач вважає необґрунтованими посилання апелянта на особливості бюджетного фінансування, оскільки це не звільняє відповідача від обов`язку оплатити спожиту електричну енергію. Так, на переконання позивача, сама відсутність бюджетних коштів та закінчення бюджетного періоду не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язання за Договором.
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з наявних матеріалів справи, 26.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» (Постачальник) та Головним управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС) (Споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №240-2024 (далі – Договір).
За умовами п. 2.1. Договору Постачальник постачає електричну енергію (далі - електрична енергія або Товар) Споживачу для забезпечення потреб об`єктів електроспоживання Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої електричної енергії, в порядку та на умовах, передбачених цим Договором та додатками до нього.
Відповідно до пункту 3.1.1. Договору Постачання Товару за Договором здійснюється з 01.12.2024 до 31.12.2024 (включно).
Договірні обсяги споживання електричної енергії визначаються Додатком №1 до цього Договору (п. 3.3. Договору).
Згідно з п. 3.6. Договору Договірні обсяги споживання електричної енергії та перелік точок обліку визначаються в заяві-приєднанні до Договору, яка є Додатком №4 до цього Договору.
У відповідності до п. 5.1. Договору загальна ціна цього Договору становить: 407 814,37 грн з ПДВ, 339 845,31 грн без ПДВ 20%, крім того ПДВ 20% - 67 969,06 грн. 
З них:
- за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, КПКВ 3507010 «Керівництво та управління у сфері податкової політики» - 401 204,55 грн, в тому числі ПДВ 20% - 66 867,42 грн;
- за рахунок коштів спеціального фонду Державного бюджету України, КПКВ 3507010 «Керівництво та управління у сфері податкової політики» - 6 609,82 грн, в тому числі ПДВ 20% - 1 101,64 грн.
Загальна ціна Договору може бути змінена за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди за результатом застосування Сторонами порядку визначення фактичної ціни за одиницю Товару за розрахунковий період, відповідно до пункту 5.7 цього розділу.
Пунктом 5.2. Договору визначено, що ціна за одиницю Товару включає тариф на послуги з передачі електричної енергії, що затверджується Регулятором та всі інші складові вартості за одиницю Товару, необхідні для виконання цього Договору, та не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії. Ціна на одиницю Товару урахуванням всіх її складових встановлюється у Додатку № 2 до цього Договору.
Відповідно до п. 5.3. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. 
Згідно з п.п. 5.3.1., 5.3.2. Договору споживач здійснює оплату за фактично поставлений Товар за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії після закінчення розрахункового періоду. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється на підставі підписаного Сторонами Акту приймання-передачі товару (електричної енергії), примірна форма якого визначена Додатку № 5 до цього Договору, протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання Акту приймання-передачі товару (електричної енергії).
Акти приймання-передачі товару (електричної енергії) мають містити порядок розрахунку ціни за одиницю Товару за відповідний розрахунковий період, відповідно до порядку, визначеного в Додатку № 2 до цього Договору. Акт приймання-передачі товару (електричної енергії) складається та підписується Постачальником та надається Споживачу для підписання. Споживач розглядає та підписує Акт приймання-передачі товару (електричної енергії) протягом 5 (п`яти) робочих днів або в цей же строк направляє Постачальнику вмотивовану відмову від його підписання (п.п. 5.3.3., 5.3.4. Договору).
Пунктом п. 13.1. Договору визначено, що він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) і діє до 31.12.2024 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
На виконання умов Договору позивачем було складено на направлено відповідачеві Акт приймання-передачі Товару № 150224121 від 24.12.2024 на суму 401 370,17 грн та рахунок на оплату № 1502241219 від 24.12.2024.
Відповідно до отриманих сертифікованих даних комерційного обліку, отриманих від оператора системи розподілу та договірного порядку визначення ціни (Додаток №2 до Договору), позивач надіслав відповідачеві Акт коригування № 1 від 31.12.2024 на Акт приймання-передачі №150224121 від 24.12.2024, за яким споживач спожив 55 453 кВт*год, по ціні 6,42130000819 грн., на суму 427 296,42 грн., та рахунок на оплату №1502241219 від 31.12.2024 до Акту коригування № 1 від 31.12.2024.
Відповідач здійснив оплату в сумі 401 370,17 грн за спожиту електричну енергію за грудень 2024 року, що підтверджуються відповідними платіжними інструкціями.
Однак, як стверджує позивач, відповідач не підписав направлений йому Акт коригування та не сплатив решту заборгованості за поставлену електричну енергію у розмірі 25 926,25 грн, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. 
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задовольнив їх у повному обсязі.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дослідивши наявні матеріали справи, доводи та вимог сторін дійшла наступних висновків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
За приписами ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.
Статтею 276 Господарського кодексу України визначено, що загальна кількість енергії, яка відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі, виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту. 
Згідно з ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії". 
Згідно з п.14 ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу. 
Відповідно до ч.1-2 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Відповідно до п.3.1.1. Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - ПРРЕЕ) постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку. 
За змістом п.4.8. ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору). 
Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п.1 ч.3 ст.58 Закону України "Про ринок електричної енергії"). 
Сторони у п. 5.3.1 договору погодили, що споживач здійснює оплату за фактично поставлений товар за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії по закінченні розрахункового періоду.
Відповідно до п.4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
У спірних правовідносинах оператором системи розподілу є АТ «ДТЕК Одеські електромережі». 
Відповідно до сертифікованих даних комерційного обліку АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за період з 01.12.2024 по 31.12.2024 Головним управлінням ДПС в Одеській області було спожито загалом 55 453 кВт*год електричної енергії.
З матеріалів справи вбачається, що нарахування за спожиту електроенергію у грудні 2024 проведені позивачем на підставі даних, переданих оператором системи розподілу - АТ «ДТЕК Одеські електромережі». 
Відповідно до отриманих сертифікованих даних комерційного обліку, отриманих від оператора системи розподілу та договірного порядку визначення ціни (Додаток №2 до Договору), позивач склав та підписав Акт коригування № 1 від 31.12.2024 року на Акт приймання-передачі №150224121 від 24.12.2024 року, за яким споживач (відповідач) спожив 55 453 кВт*год, по ціні 6,42130000819 грн., на суму 427 296,42 грн, а також рахунок на оплату №1502241219 від 31.12.2024 року до Акту коригування № 1 від 31.12.2024 року.
Відповідні Акти та рахунок були направлені позивачем на адресу ГУ ДПС в Одеській області, що підтверджується наявними у матеріалах справи описами вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1, а.с. 23-24, 66-67), що в свою чергу спростовує твердження відповідача про неотримання таких від позивача. 
Разом з цим, відповідач такі Акти не підписав та не надав жодних заперечень, зауважень тощо з приводу невірного визначення обсягу споживання електричної енергії та/або визначення її вартості.
Натомість, як свідчать наявні матеріали справи, відповідач здійснив оплату за поставлену позивачем та спожиту електричну енергію за грудень 2024 лише в сумі 401 370,17 грн заборгованість у розмірі 25 926,25 грн сплачена не була. 
Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що позивачем не доведено обґрунтованість збільшення ціни за спожиту електроенергію, а також не узгоджено з відповідачем у встановленому порядку таке збільшення, з огляду на таке. 
У п. 5.3.2.1. Договору сторонами погоджено, що оплата Споживачем за Товар, який буде поставлений Постачальником протягом грудня 2024 року здійснюється з урахуванням пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 1070 «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» на підставі рахунка-розшифровки, наданого Постачальником до 10 грудня 2024 року. Споживач здійснює попередню оплату за споживання Товару у грудні 2024 року згідно рахунка-розшифровки протягом 5 (п`яти) робочих днів після його отримання. 
Сторони погодили, що розрахунковий обсяг споживання Товару у грудні 2024 року визначається залишком обсягу постачання Товару та сумою коштів за Договором до кінця 2024 року за фактичною ціною електричної енергії, розрахованою відповідно до Додатку 2 до Договору з урахуванням середньозваженої ціни, що сформувалась на ринку «на добу наперед» (далі - РДН) за попередній розрахунковий період (листопад 2024 року). 
Постачальник протягом 10 (десяти) календарних днів, після закінчення розрахункового періоду (грудень 2024 року) надсилає Споживачу підписаний рахунок-розшифровку та Акт приймання-передачі Товару (електричної енергії) за фактично спожитий Товар за грудень 2024 року. 
Якщо сума коштів, отриманих Постачальником за споживання Товару Споживачем за грудень 2024 року, більша, ніж вартість фактично спожитого Товару, Постачальник повертає на рахунок Споживача, зазначений у розділі 18 Договору, невикористані суми коштів протягом 2 (двох) робочих днів після надання Постачальником Акту приймання-передачі Товару (електричної енергії). 
Якщо сума коштів, отриманих Постачальником за споживання Товару Споживачем за грудень 2024 року, менша, ніж вартість фактично спожитого Товару, остаточні розрахунки між Сторонами здійснюються протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання Акту приймання-передачі товару (електричної енергії). 
Споживач протягом 7 (семи) робочих днів з дати отримання рахунка-розшифровки та Акта приймання-передачі товару розглядає їх, підписує та направляє Постачальнику один підписаний примірник Акта приймання-передачі Товару (електричної енергії) або направляє в цей же строк Постачальнику мотивовану відмову від його підписання. 
У разі отримання Постачальником мотивованої відмови Споживача від підписання Акта приймання-передачі Товару (електричної енергії), Сторонами складається протокол, в якому вказуються зауваження і терміни їх усунення.
Додатком 2 до Договору визначено формулу для розрахунку ціни за кожен розрахунковий період постачання електричної енергії, яка складається з:
1. Середньозваженої ціни РДН за розрахунковий період (календарний місяць), яка формується оператором ринку та публікується на його вебсайті за посиланням https://www.oree.com.ua/. 
2. Тарифу на послуги з передачі електричної енергії, затверджений НКРЕКП та діє для розрахункового періоду (календарного місяця).
У даному випадку позивач здійснивши розрахунок вартості спожитої відповідачем електричної енергії у грудні 2024 діяв у відповідності до умов укладеного між сторонами договору визначив, що регульований тариф на послуги з передачі електричної енергії для грудні 2024 складав 0,52857 грн/МВт*год. (постанова НКРЕКП від 09.12.2023 №2322), а середньозважена ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед», згідно з даними офіційного веб-сайту АТ «ОПЕРАТОР РИНКУ» склала у грудні 2024 року – 5,96526 грн за 1 кВт*год без ПДВ.
Відтак, ціна за 1 кВт*год згідно з договірних умов, визначених сторонами, склала: (5,96526 + 0,52857 - 0,0725299918072118) * 1,2 = 7,70556000983 грн за 1 кВт*год з ПДВ (6,42130000819 за 1 кВт*год без ПДВ). 
Враховуючи обсяг фактично спожитої електричної енергії у грудні 2024 року, який згідно з сертифікованих даних комерційного обліку, наданих оператором системи розподілу склав для відповідача 55 453 кВт*год, вартість спожитої електричної енергії у грудні 2024 року згідно умов Договору становить: 7,70556000983 * 55 453 = 427 296,42 грн.
В той же час, наявні матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач скористався своїм правом на надання мотивованої відмови від підписання Акта приймання-передачі (коригування) товару (електричної енергії). Відповідно, сторонами не складався протокол, в якому були б вказані зауваження і терміни їх усунення.
Щодо посилання апелянта на те, що Головне управління ДПС в Одеській області є бюджетною установою та може брати бюджетні зобов`язання та здійснювати платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, колегія суддів зазначає таке. 
Статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією з ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з державного чи місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином. Сама відсутність бюджетних коштів та/чи закінчення бюджетного періоду не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язання.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, викладеної у справі № 916/1345/18, відсутність бюджетних асигнувань не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. 
Так, Верховний Суд у наведеній справі дійшов висновку, що посилання сторони на відсутність бюджетних коштів для фінансування оплати робіт за договором є безпідставним. Колегія суддів при цьому зазначила, що відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України», відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не звільняє державу чи її органи від відповідальності за невиконання зобов`язань.
Таким чином, відповідач, будучи стороною договору постачання електричної енергії споживачу та будучи достеменно обізнаним з його умовами, зобов`язаний виконати свої фінансові зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності бюджетного фінансування.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 10.11.2025 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 10.11.2025 по справі №916/3176/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Датою складання та підписання даної постанови є 23.03.2026 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Аленіна О.Ю. та судді-члена колегії Принцевської Н.М. у відрядженні з 11.03.2026 по 14.03.2026, а також участю судді-члена колегії Принцевської Н.М. у підготовці НШСУ для підтримання кваліфікації суддів апеляційних господарських судів з 16.03.2026 по 20.03.2026.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Філінюк І.Г.