Справа № 577/937/26 
Провадження № 1-кп/577/258/26 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

16 березня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області  
в складі: 

головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченої ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 22025200000000021 від 28 січня 2025 року по обвинуваченню 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Конотоп Сумської області, освіта середня, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 109 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій, з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, з використанням особисто створеної персональної сторінки (акаунту) у соціальній мережі «Одноклассники» з ім`ям користувача « ОСОБА_6 », що розміщена за посиланням (електронною адресою) у всесвітній мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_2 При цьому, ОСОБА_4 , будучи досвідченим користувачем мережі Інтернет, зокрема соціальної Інтернет-мережі «Одноклассники», оскільки ще з 2015 року використовує особисто створену персональну сторінку (акаунт) « ОСОБА_6 », що розміщена за посиланням (електронною адресою) у всесвітній мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_2 а отже достовірно знала, що в результаті розміщення особистих публікацій користувачами на своїх персональних сторінках, а також шляхом проставлення під публікаціями інших користувачів відміток «Поделиться» та «Класс», відбувається розповсюдження таких публікацій у соціальній мережі «Одноклассники» в автоматичному режимі на персональних сторінках користувачів (акаунтах) та на персональних сторінках (в так званій стрічці новин) всіх його «друзів» та «підписників». Так, 03.06.2024 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , маючи єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, направлений на розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій, з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Zero» синього кольору в прозорому чохлі» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з встановленою сім-картою НОМЕР_3 , а також встановлений на ньому програмний додаток «ОК», використовуючи персональну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «Одноклассники» з ім`ям користувача « ОСОБА_6 », що розміщена за посиланням (електронною адресою) у всесвітній мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_2 розповсюдила (поширила) в особистій стрічці вказаної сторінки (акаунту) « ОСОБА_6 » та на персональних сторінках (в так званій стрічці новин) всіх його «друзів» та «підписників», публікацію у вигляді зображення Президента України ОСОБА_7 та написом: «Долой мобилизацию! ОСОБА_8 власть набивает карманы, ОСОБА_9 власть поддерживает войну уничтожает народ! Зеленая власть нам не нужна! ОСОБА_10 власть, ОСОБА_9 власть — на вилы!». Зазначену публікацію ОСОБА_4 розповсюдила (поширила) на своїй персональній сторінці шляхом проставлення відмітки «Класс» 03.06.2024 року під відповідною публікацією користувача « ОСОБА_11 » від 03.06.2024 року. Згідно висновку експерта Сумського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/119-25/15724-ДЦ від 02.10.2025 року, у вказаній публікації містяться публічні заклики до насильницького усунення державної влади. В подальшому, 09.01.2025 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного наміру, що охоплює заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, направлений на розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій, з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Zero» синього кольору в прозорому чохлі» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з встановленою сім-картою НОМЕР_3 , а також встановлений на ньому програмний додаток «ОК», використовуючи персональну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «Одноклассники» з ім`ям користувача « ОСОБА_6 », що розміщена за посиланням (електронною адресою) у всесвітній мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_2 розповсюдила (поширила) в особистій стрічці вказаної сторінки (акаунту) « ОСОБА_6 » та на персональних сторінках (в так званій стрічці новин) всіх його «друзів» та «підписників», публікацію у вигляді зображення з текстом «Украинцы! История даёт возможность избавиться от бандеровского гнёта, который загнал Украину в глубокую яму. Вставайте на борьбу с киевским режимом и бандеровскими бандами!» та підпис до вказаного зображення наступного змісту: «Есть реальная возможность что-то изменить!!! С ЗЕклоуном нас ждёт только рабский труд и бедность!!! Долой ЗЕлёную власть!!!». Зазначену публікацію ОСОБА_4 розповсюдила (поширила) на своїй персональній сторінці шляхом проставлення відмітки «Класс» 09.01.2025 року під відповідною публікацією користувача « ОСОБА_11 » від 02.08.2024 року. Згідно висновку експерта Сумського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/119-25/6755-ЛД від 05.05.2025 року, у вказаній публікації міститься публічний заклик повстати та насильницьким шляхом ліквідувати чинну українську владу.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння нею кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, вона їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати. Додатково пояснила, що має двох синів, які захищають Україну, допомагає ЗСУ.
Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.
Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.
Таким чином вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена і її дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 109 КК України – тобто розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій, з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, з використанням засобів масової інформації. 
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує наступне.
Відповідність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
За приписами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 у справі “Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора”, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року “Про практику призначення судами кримінального покарання” суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
При цьому, відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Водночас, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Значна роль покарання у боротьбі зі злочинністю не повинна сприйматися як підстава для того, щоб зробити жорстокішим покарання. У багатьох випадках жорстокість покарання переконує винного в його несправедливості, робить самого засудженого більш жорстоким, породжує в його свідомості почуття образи, неповаги до суспільства, держави, її законів. Тому значення покарання в боротьбі зі злочинністю визначається не його жорстокістю, а неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю його застосування за кожний вчинений злочин. Роль і значення покарання багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. У кожному конкретному випадку суд повинен призначити покарання з дотриманням вимог і положень ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Воно має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Мета покарання - це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Закон чітко визначає такі цілі покарання, як: кара як відплата засудженому за вчинене кримінальне правопорушення; виправлення засудженого; запобігання вчиненню нових кримінальих правопорушень самим засудженим; запобігання вчиненню нових кримінальих правопорушень з боку інших осіб.
При визначенні виду і розміру покарання необхідно також враховувати й те, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «пропорційності», тобто коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 року у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12), а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання. При цьому колегія суддів дотримується автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 року у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
Так, суд при призначенні ОСОБА_4 покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має хронічну хворобу.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 109 КК України відноситься до нетяжкого злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено. 
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 усвідомила суспільну небезпечність своїх дій, визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Суд зазначає, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків, бажанні виправити наслідки вчиненого. 
На переконання суду, факт щирого каяття ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшов своє відображення, оскільки обвинувачена під час досудового розслідування та судового розгляду неодноразово висловлювала належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки, її осуд, висловлювала щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення, готовність нести відповідальність за його вчинення, усвідомила свій негативний вчинок і запевнила не повторювати протиправну поведінку в майбутньому, що свідчить про дійсне її каяття. Належним продовженням переконливої позитивної процесуальної поведінки обвинуваченої стали під час судового розгляду її бажання та згода щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України. 
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових кримінального правопорушення.
На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 109 КК України, без застосування додаткової міри покарання у виді конфіскації майна.
При цьому, суд дійшов висновку про доцільність виправлення обвинуваченої без відбування покарання та про можливість застосування до неї положень ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням і встановивши їй іспитовий строк. При цьому суд вважає необхідним, для забезпечення належної поведінки засудженої під час іспитового строку, покласти на неї обов`язки, що передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
На думку суду, така міра покарання відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є необхідною й достатньою для виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведених судових експертиз в розмірі 12 033 грн. 90 коп. (а. 47, 54 наданих матеріалів) підлягають стягненню з обвинуваченої у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
З обставин кримінального провадження, що визнані судом доведеними, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 109 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винною, вчинено останньою із використанням мобільного телефону.
Встановивши, що мобільний телефон належить обвинуваченій і використовувся нею як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне на підставі вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, ст. 100 КПК України застосувати спеціальну конфіскацію. 
Під час досудового розслідування обвинуваченій запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.100, 124, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 109 ч. 3 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна. 
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На ОСОБА_4 в період іспитового строку в відповідності зі ст. 76 КК України покласти виконання слідуючих обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) процесуальні витрати за проведення експертиз на користь держави в розмірі 12 033 (дванадцять тисяч тридцять три) грн. 90 коп.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26.08.2025 року на вилучений мобільний телефон марки «Zero» синього кольору в прозорому чохлі» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з встановленою сім-картою НОМЕР_3 (а. 97 наданих матеріалів), — скасувати.
На підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України застосувати спеціальну конфіскацію до знаряддя вчинення кримінального правопорушення - мобільного телефону марки «Zero» синього кольору в прозорому чохлі» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з встановленою сім-картою НОМЕР_3 , належного ОСОБА_4 , (знаходиться в камері для зберігання речових доказів СВ УСБУ в Сумській області (м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 32) (а. 158, 159 наданих матеріалів), - який конфіскувати у власність держави.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.   

Суддя                 ОСОБА_1