Справа № 352/837/26
Провадження № 1-кп/352/182/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі: 
головуючого         ОСОБА_1 , 
за участі:
секретаря судового засідання      ОСОБА_2  
прокурора        ОСОБА_3 
представника потерпілого       ОСОБА_4 
обвинуваченого        ОСОБА_5 
захисника         ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2026 року за № 12026091250000058

за обвинуваченням  ОСОБА_5 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьку, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 та проживає в АДРЕСА_2 , фізична особа-підприємець, не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 240 Кримінального кодексу України (далі- КК України)

ВСТАНОВИВ:

I. Історія провадження
01 квітня 2026 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов для розгляду обвинувальний акт з додатками та угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному 11 березня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025091250000058 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 240 КК України.
До обвинувального акту долучена угода про визнання винуватості від 31 березня 2026 року укладена між прокурором Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_6 . 
Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2026 року у справі призначено підготовче судове засідання на 03 квітня 2026 року.

ІІ.  Формулювання обвинувачення 
ОСОБА_5 в порушення вимог чинного законодавства, зокрема статей 13 Конституції України, статті 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статті 19 кодексу України про надра, не маючи спеціального дозволу на спеціальне користування надрами, діючи умисно з метою незаконного видобування піщано-гравійної суміші, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, 10 березня 2026 року в денну пору доби організував незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
З цією метою ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_7 із проханням забезпечити переміщення транспортного засобу екскаватор марки «JCB JS220L», державний номерний знак НОМЕР_2 до берегової лінії річки Стримба, розташованої поблизу будинку № 4А по вулиці Луговій в селі Марківці Тисменицької територіальної громади Івано-Франківської області під приводом розчищення русла річки.
В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, скерований на незаконне видобування піщано-гравійної суміші, яка відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, ОСОБА_5 протягом 10 березня 2026 року діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього спеціального дозволу на користування надрами та видобування корисних копалин, із використанням екскаватора марки «JCB JS220L», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші (гравію) загальним обсягом 94,36 кв.м. з берегової лінії річки Стримба в селі Марківці Івано-Франківської області навпроти будинку № 4А по вулиці Луговій та перемістив піщано-гравійну суміш (гравію) загальним обсягом 94,36 кв.м. на території господарства за місцем свого проживання за адресою будинок АДРЕСА_2 , чим спричинив шкоду довкіллю та державним інтересам в особі Тисменицької територіальної громади Івано-Франківської області на суму 125945 гривень 50 копійок.

III. Відомості про укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості
31 березня 2026 року прокурор Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 якому відповідно до ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_5 , з другої сторони, за участі захисника останнього – адвоката ОСОБА_6 , уклали угоду про визнання винуватості в рамках кримінального провадження, внесеного 11 березня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025091250000058.
В Угоді вказано, що ОСОБА_5 вину визнає добровільно, без сумнівів в істинності обраної позиції, яка не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді
Зазначена Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які відповідають тим, що зазначені в обвинувальному акті. Сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за частиною другою статті 240 КК України.
За умовами Угоди обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення, не оспорює фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті.
Сторони узгодили призначення покарання, на що ОСОБА_5 дав свою згоду. При вирішенні питання щодо виду та міри покарання сторони врахували фактичні обставини скоєного правопорушення, що належить до нетяжкого злочину, щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відшкодування ОСОБА_5 запоідяної шкоди в повному обсязі. Зважаючи на ці обставини сторони узгодили покарання ОСОБА_5 за частиною другою статті 240 України у виді штрафу в розмірі 7412 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 126004 гривні.
В угоді також наведені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання Угоди відповідно до ст. 476 КПК України.
Представник потерпілого 31 березня 2026 року надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Окрім того, в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 підтвердив факт згоди на укладення угоди про визнання винуватості 

IV. Позиції сторін щодо угоди
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю та беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 301-1 КК України, відповідно до формулювання обвинувачення, висунутого йому в обвинувальному акті, що надійшов до суду. Підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що він дійсно перевіз гравій з русла річки на територію свого домоволодіння. Він здійснював це з метою підсилення берегової лінії. Однак наразі розуміє, що відповідні дії можна здійснювати виключно за наявності відповідного дозволу, а тому погоджується із обвинуваченням та покаранням і просить затвердити угоду. Він розуміє вид та розмір покарання, визначений в угоді. 
Захисник ОСОБА_6 підтримав угоду про визнання винуватості, просив суд її затвердити.
Прокурор ОСОБА_3 подану угоду про визнання винуватості підтримав і просив суд про її затвердження. 
Представник потерпілого ОСОБА_4 просив затвердити угоду. Зазначив, що заподіяна правопорушенням шкода відшкодована в повному обсязі.

щодо виконання судом вимог, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України
Під час судового засідання суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю розумів, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а він має права, визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид і міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження Угоди судом. Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

V. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність Угоди вимогам законодавства і при ухваленні вироку
Проаналізувавши зміст обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, дослідивши матеріали, про які заявили сторони, Суд дійшов таких висновків.

V.1. Про відповідність умов угоди вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність
Частиною четвертою статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів
Угода сторонами укладена у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого частиною другою статті 240 КК України, який відповідно до частини четвертої статті 12 КК України належить до нетяжких злочинів. 
Суд вважає, що сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення, яке відтворене і в Угоді, відображає усі істотні обставини вчинення діяння, які узгоджуються із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 за частиною другою статті 240 КК України, яка є правильною.
З огляду на правила частини четвертої статті 469 КПК України, суть діяння, в якому обвинувачено ОСОБА_5 , обставини, описані в обвинувальному акті, та підтвердження обвинуваченим цих обставин, сторони мають право укласти угоду про визнання винуватості в цьому кримінальному провадженні.
Зміст підписаної сторонами угоди про визнання винуватості від 21 квітня 2025 року відповідає вимогам ст. 472 КПК України, оскільки в ній зазначено її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання, згода обвинуваченого на його призначення та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання Угоди.

V.2. Щодо відповідності умов Угоди інтересам суспільства
Кримінальний процесуальний закон (пункти 3,4 частини першої статті 470 КПК України) зобов`язує прокурора при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
У цьому кримінальному провадженні інтерес суспільства в затвердженні Угоди полягає у проведенні швидкого судового розгляду кримінального провадження, зменшенні часу судового розгляду кримінального провадження щодо злочину; зменшенні навантаження на судові органи і органи прокуратури; забезпеченні невідворотного покарання ОСОБА_5 в міру його вини за вчинення злочину; досягненні мети покарання; відшкодуванні завданого злочином збитку; попередженні вчинення подібних кримінальних правопорушень обвинуваченим та іншими особами.
На думку суду, було б недоцільним застосовувати загальний порядок судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_5 , зважаючи на беззаперечне визнання ним своєї винуватості, характер та тяжкість злочину, в якому його обвинувачено, його особу, негативне ставлення до вчиненого, належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування і судового провадження, що вказує на бажання обвинуваченого виправитись.

V.3. Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб
Під час укладення цієї Угоди був присутній захисник обвинуваченого – ОСОБА_6 (на виконання вимоги пункту 9 частини другої 52 КПК України) та її умови не є невиправдано обтяжливими для кожної зі сторін.
ОСОБА_5 , відшкодована шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням потерпілому, в сумі 125595 гривень 50 копійок, що підтверджується платіжним дорученням від 31 березня 2026 року. Крім того, цей факт підтвердили в судовому засіданні всі учасники кримінального провадження.
Укладена угода не спрямована на вирішення питань про права, свободи чи інтереси осіб, які не є учасниками цього судового провадження.
Отже, суд встановив відсутність порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

V.4. Щодо добровільності укладення Угоди
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив своє бажання щодо укладення угоди та просив суд затвердити її, вказавши, що жодного тиску на нього не здійснювалось.
Також обвинувачений та його захисник повідомили, що укладення угоди не є наслідком будь-якого неправомірного впливу на них, вказали, що насильства, примусу чи погроз до ОСОБА_5 ніхто не застосовував. 
Прокурор ОСОБА_3 вказав на спільне узгодження всіх зафіксованих в Угоді умов, підтвердивши добровільність її укладення з боку обох сторін.
У зв`язку з наведеним суд переконаний, що укладення угоди сторонами є добровільним, і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

V. 5. Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за Угодою зобов`язань
Угодою не передбачено покладення на обвинуваченого ОСОБА_5 зобов`язань. 

6. Наявність фактичних підстав для визнання винуватості
Досліджені обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, угода про визнання винуватості, а також надані в цьому судовому засіданні пояснення обвинуваченого дають суду можливість дійти висновку, що існують фактичні підстави для визнання ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною другою статті 240 КК України.

VI. Щодо узгодженого сторонами покарання
VI. 1. Про вид і міру покарання
За правилами частини п`ятої статті 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Сторони узгодили покарання у виді штрафу в розмірі 7412 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 126004 гривні
У даному випадку сторони дотримались загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.
Так, зі змісту Угоди вбачається, що при узгодженні покарання ОСОБА_5 враховано і дотримано положення ст. 65 КК України, а саме: сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією частини другої статті 240 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; врахували характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; взяли до уваги особу винного (раніше не судимий,); встановили наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди), ст. 66 КК України), та відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст. 67 КК України).
Суд погоджується з тим, що узгоджене сторонами покарання є таким, що відповідає критеріям необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Отже, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та мірою відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння і особі винного, загальним засадам його призначення, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, та забезпечить досягнення мети його застосування.

VII. Щодо речових доказів і документів
В ході досудового розслідування стороною обвинувачення долучено наступні речові докази:
- екскаватор марки «JCB JS220L», державний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання власнику – ОСОБА_7 ;
- два насипи піщано-гравійної суміші, перший насип довжиною 30 метрів, шириною 15 метрів та висотою3,5 метри; другий насип довжиною 15 метрів, шириною 10 метрів, висотою 2 метри, які знаходяться на території домоволодіння АДРЕСА_2 ;
-  3 взірці піщано-гравійної суміші, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області
Відповідно до частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому:
- гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання;
- гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю),
Сторонами обвинувачення та захисту не надано до Суду доказів того, що власник екскаватору ОСОБА_7 знав або міг знати про його незаконне використання, в зв`язку із чим екскаватор підлягає поверненню власнику – ОСОБА_7 .
Піщано-гравійна суміш у вигляді двох насипів, що знаходяться на території домоволодіння, а також взірців, які зберігаються у відділення поліції – підлягає поверненню Тисменицькій територіальній громаді Івано-Франкіської області.

VІII. Щодо арешту майна
Ухвалою суду від 13 березня 2026 року у справі № 352/602/26 накладено арешт, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавленні права на:
- користування, розпорядження та відчуження двома насипами піщано-гравійної суміші, перший насип довжиною 30 метрів, шириною 15 метрів та висотою3,5 метри; другий насип довжиною 15 метрів, шириною 10 метрів, висотою 2 метри, які знаходяться на території домоволодіння АДРЕСА_2 ;
- розпорядження екскаватором марки «JCB JS220L», жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 
Відповідно до частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
У вказаному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, судом не призначено покарання у вигляді конфіскації, а вказане майно не підлягає спеціальній конфіскації.
В зв`язку із викладеним, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді, підлягає скасуванню.

ІХ. Щодо процесуальних витрат
Під час проведення досудового розслідування проводилась експертиза, витрати на її проведення складають 4457 гривень.
У відповідності до частини першої статті 122 Кримінального процесуального кодексу України витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
В зв`язку із викладеним, витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого 
 
ОСОБА_5 . Висновок суду
Отже, суд встановив, що укладена сторонами в цьому кримінальному проваджені угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність. Також суд не виявив підстав для відмови в її затвердженні, передбачених частиною четвертою статті 474 КПК України.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зазначена угода про визнання винуватості між сторонами підлягає затвердженню.

В зв`язку із викладеним, керуючись статтями 100, 124, 174, 369-371, 373-376, 469, 473-476, 616 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 31 березня 2026 року про визнання винуватості, яку уклали прокурор Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2026 року за № 12026091250000058.
Визнати  ОСОБА_5 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьку, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 та проживає в АДРЕСА_2 , фізична особа-підприємець, не судимий, винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 240 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 7412 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 126004 гривні 
Відповідно до частини першої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2026 року у справі № 352/60/25, на:
-екскаватор марки «JCB JS220L», жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 ;
-два насипи піщано-гравійної суміші, перший насип довжиною 30 метрів, шириною 15 метрів та висотою3,5 метри; другий насип довжиною 15 метрів, шириною 10 метрів, висотою 2 метри, які знаходяться на території домоволодіння АДРЕСА_2 
Речові докази: 
-екскаватор марки «JCB JS220L», жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 та який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 – повернути власнику ОСОБА_7 ;
-два насипи піщано-гравійної суміші, перший насип довжиною 30 метрів, шириною 15 метрів та висотою3,5 метри; другий насип довжиною 15 метрів, шириною 10 метрів, висотою 2 метри, які знаходяться на території домоволодіння АДРЕСА_2 – повернути Тисменицькій територіальній громаді Івано-Франківської області;
-3 взірці піщано-гравійної суміші, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області – повернути Тисменицькій територіальній громаді Івано-Франківської області
Стягнути з обвинуваченого  ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення:
-судової експертизи грунтів № СЕ-19/109-26/3561-ФХД від 17 березня 2026 року в розмірі 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень. 
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з положеннями статті 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Відповідно до пункту 15 статті 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя            ОСОБА_8