Справа № 748/3198/25 	Головуючий у 1 інстанції Хоменко Л. В. 	
Провадження № 33/4823/159/26 	  	
Категорія - ст. 124 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,
за участю захисника – адвоката Мельниченка М.С. (в режимі відеоконференції),
представника потерпілого – адвоката Бредюка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Мельниченка М.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працююча приватним підприємцем, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. 

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як встановив суд, 21 вересня 2025 року о 19 год. 45 хв. ОСОБА_1 на 14 км а/д Р-56 «Чернігів-Пакуль-КПП Славутич» в с. Зайці, Чернігівського району, Чернігівської області, керуючи автомобілем марки «KIA CEED», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та скоїла зіткнення з автомобілем «NISSAN QASHQAI», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався назустріч. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих не має. Своїми діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник - адвокат Мельниченко М.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд не вжив жодних дій щодо оцінки наявних в матеріалах справи доказів, не перевірив технічну спроможність пояснень водіїв учасників ДТП, формально здійснив розгляд справи не зазначивши пункт ПДР, порушення якого стало причиною ДТП. 
Окрім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду із зазначенням поважності причин його пропуску.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

При цьому, в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) захисник зазначив, що ОСОБА_1 була поінформована належним чином про час та місце слухання справи та не заперечувала щодо розгляду справи за її відсутності.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника – адвоката Мельниченка М.С. (в режимі відеоконференції), який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених в ній підстав, пояснення представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Бредюка О.М., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив її залишити без задоволення, а постанову суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити апелянту строк на звернення до суду.

Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху, визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Проте, зазначених вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 дотримано не було.

Не зважаючи на заперечення захисником на факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, вина останньої у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема:
- відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №460965 від 21.09.2025 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій ОСОБА_1 , і є одним з джерел доказів, в якому викладено обставини вчинення даної ДТП (а.с.3);
- схемою місця ДТП, доданою до протоколу про адміністративне правопорушення із описом відповідних пошкоджень транспортних засобів (а.с.4);
- письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , де останній вказував на обставини даної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.09.2025 року і сталося з вини саме водія ОСОБА_1 (а.с.6);
- відеозаписом працівників поліції (а.с.23), відповідно до якого, після даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , серед іншого, пояснювала поліцейському, що через світло від проблискових маячків службового транспортного засобу працівників поліції бетонну перешкоду вона не побачила.

Під час апеляційного розгляду справи захисник - адвокат Мельниченко М.С. заявив клопотання про призначення у даній справі судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи, поставивши на вирішення експерта відповідні питання, яке постановою Чернігівського апеляційного суду від 02.02.2026 року було задоволено та призначено дану експертизу, виконання якої доручено експертам Чернігівського НДЕКЦ МВС України.

У висновку експерта № СЕ-19/125-26/1621-ІТ від 03.03.2026 року, вказано, що в умовах дорожньо-транспортної ситуації, викладеної в матеріалах справи, з технічної точки зору, водій автомобіля KIA CEED р.H. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинна діяти у відповідності до вимог ч. 12.1 (з врахуванням визначення термінів «безпечна швидкість», «дорожня обстановка» та «дорожні умови» п. 1.10), п. 12.2 (з урахуванням визначення терміну «недостатня видимість» п. 1.10), п. 12.6 г), п. 12.9 б) з урахуванням поетапно встановлених дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху» 70 км/год., 50 км/год., 30 км/год. встановленого разом з попереджувальним знаком 1.39 «Інша небезпека (аварійно небезпечна ділянка)», п. 3.5, а з моменту небезпеки для руху - можливості вперше спостерігати світло лівої фари зустрічного автомобіля Ніссан із-за бетонних блоків, у відповідності до вимог п. 10.1, п. 12.3 (з урахуванням визначення терміну «небезпека для руху» п 1.10) Правил дорожнього руху України.
В умовах дорожньо-транспортної ситуації викладеної в матеріалах справи, з технічної точки зору, водій автомобіля KIA CEED р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_1 з моменту виникнення небезпеки для руху - з моменту появи світла лівої фари автомобіля NISSAN QASHQAI р.н. НОМЕР_4 із-за бетонних блоків на смузі руху автомобіля KIA CEED р.н. НОМЕР_5 , з початковою гранично допустимою швидкістю руху 50 км/год., мала технічну можливість запобігти зіткненню («попередити налаштування даної ДТП») шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування з повною зупинкою керованого автомобіля до місця фактичної зупинки автомобіля NISSAN QASHQAI р.н. НОМЕР_2 в умовах місця події, тобто, нормативним виконанням виключно вимог п. 12.9 б), з урахуванням дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху» 50 км/год., п. 12.3 (з урахуванням визначення терміну «небезпека для руху» п.1.10) Правил дорожнього руху України.
В умовах дорожньо-транспортної ситуації, зазначеної в наданих матеріалах справи, з технічної точки зору, водій автомобіля NISSAN QASHQAI р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , після проїзду Т-подібного перехрестя (поворот на с. Зайці), повинен діяти у відповідності до вимог п. 12.1 (з урахуванням визначення термінів «безпечна швидкість», «дорожня обстановка» та «дорожні умови» п. 1.10), п.12.2 (з урахуванням визначення терміну «недостатня видимість» п. 1.10), п.12.6 г), двох встановлених на бетонних блоках наказових знаках 4.8 «Об`їзд перешкоди злива» Правил дорожнього руху України, а з моменту виникнення небезпеки для руху - можливості вперше спостерігати світло правої фари зустрічного автомобіля KIA CEED р.н. НОМЕР_5 із-за бетонних блоків, у відповідності до вимог п. 13.4 (з врахуванням визначення терміну «дати дорогу») п. 10.1, п. 12.3 (з врахуванням визначення терміну «небезпека для руху» п. 1.10) Правила дорожнього руху України.
В умовах дорожньо-транспортної ситуації викладеної в матеріалах справи, з технічної точки зору, водій автомобіля NISSAN QASHQAI р.н. НОМЕР_6 ОСОБА_2 , з моменту появи світла правої фари автомобіля КІА CEED P.H. НОМЕР_5 із-за бетонних блоків, не мав технічної можливості своїми одноосібними діями за нормативному виконанню технічних вимог п. 13.4 (з урахуванням визначення терміну «дати дорогу»), п. 10.1, п. 12.3 (з урахуванням визначення терміну «небезпека для руху» п. 1.10) ПДР, запобігти зіткненню («попередити настання даної ДТП») з зустрічним автомобілем КІА CEED р.н. НОМЕР_1 . 
На підставі пункту 3 частини 6 статті 68 Кодексу адміністративного судочинства України, слід визначити, що в умовах дорожньо-транспортної ситуації викладено в матеріалах справи, з технічної точки зору:
Не вбачається наявності технічного причинного зв`язку між діями водія автомобіля NISSAN QASHQAI р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 в умовах місця події та подією виникнення даної дорожньо-транспортної ситуації, та вбачається наявність технічного причинного зв`язку між діями водія автомобіля КІA CEED р.н. НОМЕР_5 ОСОБА_1 (в яких, за умов руху з початковою швидкістю 50 км/год., вбачається несвоєчасність застосування гальмування, тобто, вбачається невідповідністю нормативним вимогам п. 12.3 (з урахуванням визначення терміну «небезпека для руху» п. 1.10) Правил дорожнього руху України), та подією виникнення даної дорожньо-транспортної ситуації.

Тобто, з вищевказаного висновку експерта вбачається, що саме дії іншого учасника ДТП – ОСОБА_1 , з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи захисника – адвоката Мельниченка М.С. про те, що висновок експерта № СЕ-19/125-26/1621-ІТ від 03.03.2026 року є недопустимим доказом у справі не є слушними, з огляду на таке.
Даний висновок складено головним судовим експертом сектору інженерно-транспортних досліджень відділу інженерно-транспортних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Чернігівського НДЕКЦ МВС, який має вищу інженерно-технічну та юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод», 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», вищий кваліфікаційний клас судового експерта, стаж експертної роботи – з 2007 року. Про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 КК України попереджений.
Більше того, вказана вище експертиза у даній справі була проведена у тій експертній установі, проти якої захисник особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення не заперечував, перед експертом було поставлено питання, які заявили учасники процесу, такі питання були погоджені ними, експертом було надано відповіді на поставлені запитання.
Апеляційний суд вважає, що висновок експерта № СЕ-19/125-26/1621-ІТ від 03.03.2026 року є зрозумілим, чітким та сумнівів у його об`єктивності не має.
Відтак, доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання його підзахисною уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, її особи, ступеня вини та в мінімальних межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд – 

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику - адвокату Мельниченку М.С. строк на апеляційне оскарження постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Мельниченка М.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя	М. М. Оседач