ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

17 лютого 2026 року 	м.Суми	

Справа №585/105/25 
Номер провадження 22-ц/816/231/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Петен Я. Л. 
сторони:
позивач – заступник керівника Роменської окружної прокуратури Сумської області Глущенко Ігор Леонідович в інтересах Управління соціального захисту населення Роменської міської ради, Роменської міської ради Сумської області,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Брайко Юлії Валеріївни на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 березня 2025 року в складі судді Цвєлодуб Г.О., ухвалене в м. Ромни, повний текст якого складено 26 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

06 січня 2025 року заступник керівника Роменської окружної прокуратури Сумської області Глущенко І.Л., в інтересах Управління соціального захисту населення Роменської міської ради, Роменської міської ради Сумської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника, в якому просив стягнути з останнього на користь Управління соціального захисту населення Роменської міської ради шкоду, завдану незаконним звільненням працівника у сумі 82 787 грн 42 коп. та судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 480/3748/22 визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови № 91-ОС від 28 квітня 2022 року «Про звільнення з посади начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_2 », № 115-ОС від 16 травня 2022 року про внесення змін до розпорядження міського голови від 28 квітня 2022 року № 91-ОС «Про звільнення з посади начальника управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_2 »; поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради з 17 травня 2022 року; стягнуто з Управління соціального захисту населення Роменської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 76365 грн 12 коп. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі № 480/3748/22 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року по справі № 480/3748/22 залишено без змін. На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 480/3748/22 в частині стягнення середнього заробітку за один місяць, Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету 29 вересня 2022 року здійснено відповідні виплати, а саме: 13 447 грн 37 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утриманого і перерахованого ОСОБА_2 згідно платіжного доручення № 2181 від 29 вересня 2022 року; 3 006 грн 86 коп. ПДФО із середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утриманого та перерахованого згідно платіжного доручення № 2183 від 29 вересня 2022 року; 250 грн 57 коп. військового збору із середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утриманого і перерахованого згідно платіжного доручення № 2182 від 29 вересня 2022 року. Крім того, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 480/3748/22 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як основного зобов`язання, Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету 29 січня 2024 року здійснено відповідні виплати, а саме: 48 026 грн 56 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утриманого і перерахованого ОСОБА_2 згідно платіжного доручення № 151 від 29 січня 2024 року; 10 738 грн 86 коп. ПДФО із середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утриманого та перерахованого згідно платіжного доручення № 152 від 29 січня 2024 року; 894 грн 90 коп. військового збору із середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утриманого і перерахованого згідно платіжного доручення № 153 від 29 січня 2024 року. Також на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 480/3748/22 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету 30 січня 2024 року здійснено виплату ЄСВ із середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 6 422 грн 30 коп., утриманого та перерахованого згідно платіжного доручення № 167 від 30 січня 2024 року. Зазначені виплати були здійснені Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету Роменської міської територіальної громади. Оскільки звільнення ОСОБА_2 здійснено з порушенням закону за розпорядженням Роменського міського голови ОСОБА_1 № 91-ОС від 28 квітня 2024 року «Про звільнення з посади начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_2 » та розпорядженням Роменського міського голови Стогнія О.А. № 115-ОС від 16 травня 2022 року про внесення змін до розпорядження міського голови від 28 квітня 2022 року № 91-ОС «Про звільнення з посади начальника управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_2 », обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку з виплатою коштів незаконно звільненому працівнику за час вимушеного прогулу, покладається саме на ОСОБА_1 .
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 березня 2025 року позов задоволений.
Стягнуто із ОСОБА_1 в порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Управління соціального захисту населення Роменської міської ради матеріальну шкоду, завдану виплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 82 787 грн 42 коп.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Сумської обласної прокуратури судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Брайко Ю.В., не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у разі якщо державному бюджету завдано збитків в результаті протиправних дій посадової або службової особи державного органу і відсутнє рішення суду, яким би у діях такої особи було встановлено склад кримінального правопорушення, державний орган проводить службове розслідування відносно такої особи і за його результатами звертається із зворотною вимогою (регресом). В матеріалах справи відсутні докази того, що в діяннях ОСОБА_1 при прийнятті скасованого в подальшому розпорядження про звільнення встановлено склад кримінального правопорушення відносно ОСОБА_1 , відсутній обвинувальний вирок суду з цього питання, який набрав законної сили. Разом з тим, службове розслідування відносно ОСОБА_1 також не проводилося. Отже, підсумовуючи вищевикладене, приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність умислу в діяннях відповідача при прийнятті в подальшому скасованого розпорядження про звільнення ОСОБА_2 .
Наголошують на тому, що позивачем при зверненні до суду порушено порядок відшкодування шкоди державними службовцями.
Вказують, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт того, що до ОСОБА_1 хоча б хтось звертався із письмовою пропозицією, в якій зазначався б розмір, порядок і строки відшкодування шкоди, а також обставини, що стали підставою для відшкодування.
Зазначають, що при зверненні до суду була відсутня обставина за якої ОСОБА_1 на письмову пропозицію про добровільне відшкодування шкоди не надав жодної відповіді, надав відповідь, якою відмовився відшкодувати шкоду або не зробив цього в установлений державним органом строк, яка є необхідною для виникнення у державного органу права на звернення до суду із позовною заявою.
Також звертають увагу суду на те, що постанова Другого апеляційного адміністративного суду винесена 22 грудня 2023 року, а прокурор з позовом звернувся 03 січня 2025 року, отже більш ніж через рік, а тому пропустив тримісячний термін, який передбачений ст. 82 ЗУ «Про державну службу».
Крім того зазначає, що недоведено обставин, що саме прокурор має бути позивачем в даній справі.
Від сторін в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2026 року: 3328 * 30 = 99840 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.
Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог, встановивши, що звільнення ОСОБА_2 відбулося з порушенням вимог закону на підставі розпорядження міського голови Роменської міської ради Сумської області Стогнія О.А., а тому ОСОБА_1 , як службова особа, яка видала розпорядження про звільнення, має нести повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 480/3748/22 визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови № 91-ОС від 28 квітня 2022 року «Про звільнення з посади начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_2 », № 115-ОС від 16 травня 2022 року про внесення змін до розпорядження міського голови від 28 квітня 2022 року № 91-ОС «Про звільнення з посади начальника управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_2 »; поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради з 17 травня 2022 року; стягнуто з Управління соціального захисту населення Роменської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 76365 грн 12 коп.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі № 480/3748/22 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року по справі № 480/3748/22 залишено без змін.
Отже, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 480/3748/22 набрало законної сили 22 грудня 2023 року.
Також судом встановлено, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 480/3748/22 в частині стягнення середнього заробітку за один місяць, Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету 29 вересня 2022 року здійснено відповідні виплати, а саме: 13 447 грн 37 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утриманого і перерахованого ОСОБА_2 згідно платіжного доручення № 2181 від 29 вересня 2022 року; 3 006 грн 86 коп. ПДФО із середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утриманого та перерахованого згідно платіжного доручення № 2183 від 29 вересня 2022 року; 250 грн 57 коп. військового збору із середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утриманого і перерахованого згідно платіжного доручення № 2182 від 29 вересня 2022 року.
Крім того, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 480/3748/22 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як основного зобов`язання, Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету 29 січня 2024 року здійснено відповідні виплати, а саме: 48 026 грн 56 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утриманого і перерахованого ОСОБА_2 згідно платіжного доручення № 151 від 29 січня 2024 року; 10 738 грн 86 коп. ПДФО із середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утриманого та перерахованого згідно платіжного доручення № 152 від 29 січня 2024 року; 894 грн 90 коп. військового збору із середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утриманого і перерахованого згідно платіжного доручення № 153 від 29 січня 2024 року.
Також на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 480/3748/22 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету 30 січня 2024 року здійснено виплату ЄСВ із середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 6 422 грн 30 коп.
Загальна сума витрачених грошових коштів із міського бюджету на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 480/3748/22 становить 82787 грн 42 коп.
На даний час зазначені кошти міським головою ОСОБА_1 не відшкодовано, що підтверджується листом Управління соціального захисту населення Роменської міської ради від 14 жовтня 2024 року № 3414/01.
Таким чином, порушення вимог трудового законодавства в даному випадку призвели до зайвого витрачання бюджетних коштів на загальну суму 82787 грн 42 коп.
Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов?язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов?язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо роботодавець затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 був незаконно звільнений з посади начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради, оскільки вказане встановлено рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року, яке було переглянуто судом апеляційної інстанції та залишене без змін. Даним рішенням ОСОБА_2 було поновлено на роботі та стягнуто з Управління соціального захисту населення Роменської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 76365 грн 12 коп. 
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 480/3748/22 кошти по виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу були виплачені ОСОБА_2 . Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради, а тому вказана сума з врахуванням положень п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України підлягає стягненню з міського голови, з вини якого незаконно був звільнений працівник.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Як вбачається з матеріалів справи, визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови № 91-ОС від 28 квітня 2022 року «Про звільнення з посади начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_2 » № 115-ОС від 16 травня 2022 року про внесення змін до розпорядження міського голови від 28 квітня 2022 року № 91-ОС «Про звільнення з посади начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_2 », який був підписаний міським головою Роменської міської ради Сумської області ОСОБА_1 . 
Оскільки, рішенням суду встановлено незаконність звільнення з роботи ОСОБА_2 на підставі розпорядження міського голови № 91-ОС від 28 квітня 2022 року «Про звільнення з посади начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_2 » № 115-ОС від 16 травня 2022 року про внесення змін до розпорядження міського голови від 28 квітня 2022 року № 91-ОС «Про звільнення з посади начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_2 », то ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 8 статей 134, 237 КЗпП України, п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» повинен відшкодувати заподіяну шкоду у розмірі виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Таким чином, шкода, завдана Управлінню незаконним звільнення ОСОБА_2 становить 82787 грн 42 коп., яка повинна бути стягнута із відповідача ОСОБА_1 в порядку регресу.
Щодо твердження в апеляційній скарзі з приводу того, що прокурором не надано доказів, що в діяннях відповідача при прийнятті скасованого в подальшому розпорядження про звільнення не встановлено складу кримінального правопорушення та не проведення службового розслідування не є предметом розгляду даної судової справи та не заслуговує на увагу. Відповідно до ст. 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства. Вищевказане рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 480/3748/22 набрало законної сили та на його виконання здійснено відповідні виплати ОСОБА_2 . Отже, ніяк не спростовується факт завдання шкоди незаконним звільненням шляхом стягнення коштів за час вимушеного прогулу. 
Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність обставин, що саме прокурор має бути позивачем в даній справі, не заслуговують на увагу, оскільки подання даної позовної заяви спрямоване на усунення порушень законодавства у сфері захисту інтересів Роменської міської територіальної громади щодо законного, доцільного, економного та ефективного витрачання коштів місцевого бюджету. У даному випадку спір стосується шкоди, заподіяної місцевому бюджету внаслідок дій відповідача, які полягають в незаконному звільненні працівника, внаслідок чого місцевому бюджету завдано шкоди у розмірі 82787 грн 42 коп., тому в зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави.
Доводи апелянта про порушення позивачем строків, передбачених ст. 82 ЗУ «Про державну службу» не заслуговують на увагу, оскільки враховуючи термін винесення наказів про звільнення, ухвалення остаточного судового рішення щодо незаконного звільнення, виплати коштів на виконання судового рішення та позовний характер спору, що вирішується в даній справі, визначені законодавством строки дотримані.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 353 ЦПК України, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Брайко Ю.В. на заперечення на ухвалу суду, яка оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, оскільки вважає, що ухвала Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2025 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права та скасуванню не підлягає.
В цілому доводи апеляційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, не свідчать про неправильне застосування районним судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким з`ясовані обставини справи, а доводи представника ОСОБА_1 - адвоката Брайко Ю.В. зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, отже, не підлягають задоволенню апеляційним судом.
Посилання представника ОСОБА_1 - адвоката Брайко Ю.В. в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, нічим не підтверджено та не наведено підстав, визначених у ст. 376 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення у справі згідно доводів апеляційної скарги.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог заступника керівника Роменської окружної прокуратури Сумської області Глущенка І.Л. в інтересах Управління соціального захисту населення Роменської міської ради, Роменської міської ради Сумської області, тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Брайко Юлії Валеріївни залишити без задоволення.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: О. І. Собина 

Я. Л. Петен