ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 березня 2026 року	Справа №160/25164/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – Укртрансбезпека, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №006827 від 04.06.2025, винесену в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті Костянтином Золотовським про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.06.2025 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №006827, зі змісту якої вбачається, що ФОП ОСОБА_1 16.04.2025 о 09 год. 23 хв., а/д Н-01, Київ-Знам`янка, 242 км + 170 м, допущено порушення статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ), відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, що підтверджується актом №AP126603 від 16.04.2025 та накладено адміністративно- господарський штраф у розмірі 17 000,00 гривень. Відповідно до акту перевірки під час перевірки виявлено порушення: транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом, у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону №2344-ІІІ (абзац 3 частини 1) - перевезення пасажирів за маршрутом «Жовті Води - Київ» за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону №2344-ІІІ, а саме, відсутні даних цифрового тахографа водія Білецького за період 10.04.25-11.04.25 - 3 хв. 00; 13.04.25; 15.04.25. Позивач звертає увагу, що стаття 39 Закону №2344-ІІІ не вимагає від водія надати дані цифрового тахографа. При винесенні акту перевірки та при винесенні постанови посадовими особами Укртрансбезпеки не було зазначено пункт статті, яку порушив автомобільний перевізник. Листом №04/06-1 від 04.06.2025 до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області представником позивача направлено пояснення та надано бланки підтвердження діяльності, які складені відповідно до пункту 6.4. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі – Положення №340). Відповідно до пункту 6.4. Положення №340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Бланком підтвердження діяльності водія встановлено, що в період з 10.04.2025 до 11.04.2025 водій виконував іншу роботу, відмінну від керування транспортним засобом, з 14:00 12.04.2025 до 03:30 14.04.2025 та з 18:00 14.04.2025 до 23:59 15.04.2025 не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів. Водночас, зі змісту спірної постанови вбачається, що Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області не враховано надані пояснення та не надано їм належну правову оцінку. Вважаючи спірну постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 24.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
09.10.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник Укртрансбезпеки проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що статтею 39 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України. Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Відтак, під час перевірки водія позивача виявлено порушення вимог абзацу 3 статті 60 Закону №2344-ІІІ. Як наслідок, за порушення вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено постанову №006827 від 04.06.2025. Згідно з копією акту №АР126603 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.04.2025 встановлено, що транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом, втім перевезення пасажирів за маршрутом Жовті Води-Київ відбувалось за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону №2344-ІІІ, а саме: відсутні дані роздруківки цифрового тахографа водія ОСОБА_2 за період 10.04.2025-11.04.2025-03 хв. 00+UTC, 13.04.2025, 15.04.2025. В той час, коли транспортний засіб перебував в нерухомому стані, той самий водій міг керувати іншим транспортним засобом. Доказом того, що водій не керував транспортним засобом, що перевірявся, слугували б саме роздруківки з цифрового тахографу. В цих роздруківках було б зазначено, що транспортний засіб не рухався. Під час рейдової перевірки не вдалося зробити роздруківку з цифрового тахографу за період з 10.04.2025 до 11.04.2025, 13.04.2025, 15.04.2025 в зв`язку з тим, що картка водія була відсутня в слоті тахографа в ці дні. Тому, водій міг використовувати картку водія на іншому транспортному засобі в ці дати. У випадку, коли водій не користувався карткою водія протягом певного періоду, він може вручну ввести дані щодо своєї діяльності протягом вищезгаданого періоду. Тобто, перед початком поїздки водій повинен був вставити картку в слот тахографа і ввести дані щодо відпустки, тоді б ця інформація була відображена в роздруківці за 16.04.2025. Але у роздруківці за 16.04.2025, що міститься в матеріалах справи, така інформація відсутня. Також, представник відповідача зазначає, що наказом Міністерства розвитку громад та територій України 16.04.2025 № 703 затверджено «Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті» (Далі-Перелік). Розділом І цього Переліку визначено перелік документів необхідних для здійснення внутрішніх перевезень пасажирів, зокрема, при керуванні автобусом на маршруті протяжністю більше 50 кілометрів: картку водія або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або бланк підтвердження діяльності, або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом – роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія (водіїв). З огляду на вказану норму представник відповідача зробив висновок, що бланк підтвердження діяльності є обов`язковим та оформлюється виключно у разі обладнання транспортного засобу аналоговим тахографом.
15.10.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує доводи, викладені у позові.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
Посадовими особами відповідача 16.04.2025 на автодорозі дорозі Н-01 Київ-Знам`янка, км 242+170 проведено перевірку транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу, під керуванням водія ОСОБА_2 , про що складено акт від 16.04.2025 №АР126603 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
У наведеному акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення вимог статті 60 Закону №2344-ІІІ, а саме: транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом, у тому числі порушення, передбачене абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ – перевезення пасажирів за маршрутом «Жовті Води-Київ» за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону №2344-ІІІ, а саме: відсутні дані роздруківки цифрового тахографа водія ОСОБА_2 за період 10.04.2025-11.04.2025-03 хв. 00+UTC, 13.04.2025, 15.04.2025. 
За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем 04.06.2025 винесено постанову №006827 про застосування до перевізника ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ (допущено порушення, передбачене статтею 39 Закону №2344-ІІІ).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом №2344-ІІІ.
Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ:
автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; 
пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами; 
нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт. 
Статтею 18 Закону №2344-ІІІ встановлено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники, зокрема, зобов`язані:
організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку, відповідно до вимог законодавства України здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
В силу статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства, забезпечувати безпеку дорожнього руху.
Відповідно до статті 39 Закону №2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Виходячи зі змісту статті 39 Закону №2344-ІІІ, перелік документів, які повинні мати водій для здійснення внутрішніх вантажних перевезень не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі – Порядок №1567).
Згідно з пунктом 5 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (пункт 13 Порядку №1567).
Згідно з пунктом 19 Порядку №1567 за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник: за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5.
Аналізуючи вищенаведені норми законодавства про автомобільний транспорт, слід дійти висновку про те, що водій при здійсненні ним перевезень вантажів повинен мати при собі документи, визначені статтею 39 Закону №2344-ІІІ.
При цьому наведений у вказаній статті перелік документів не є вичерпним, оскільки зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Згідно з частиною 2 статті 49 Закону №2344-III водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Відповідно до частини 8 статті 53 Закону №2344-ІІІ водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
07.09.2005 прийнято Закон України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» (далі - Закон № 2819-IV).
Статтею 14 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що міжнародні договори набирають чинності для України після надання нею згоди на обов`язковість міжнародного договору.
Отже, з прийняттям Закону № 2819-ІV положення ЄУТР набрали чинності для України і є обов`язковими для виконання на її території всіма учасниками - Договірними Сторонами Європейської угоди з урахуванням поправок, внесених до неї.
Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону № 2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів затверджено Положенням №340.
Згідно з пунктом 1.3. Положення №340, вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Пунктом 1.5. Положення №340 передбачено таке:
автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами;
робочий час водія - час, протягом якого водій зобов`язаний виконувати свої обов`язки, визначені трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Відповідно до пунктів 6.1 - 6.4 Положення №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.
Водій, що керує ТЗ, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф.
Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у перевізника.
У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).
Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.
Оскільки належний позивачу транспортний засіб обладнаний цифроаим тахографом, то у відповідності до наведених вище норм законодавства позивач як автомобільний перевізник в розумінні положень Закону №2344-ІІІ зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу транспортного засобу. 
Відповідно, водій транспортного засобу під час перевезення вантажу повинен мати при собі необхідну документацію щодо обліку його робочого часу (за формами встановленого зразка, які визначені Положенням №340 і пред`явити таку документацію уповноваженій особі Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі).
При цьому заповнення щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку є щоденним обов`язком водія, а тому перевірка дотримання такого обов`язку проводиться окремо за кожен день, коли водій керував відповідним транспортним засобом.
У разі, якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, то перевізником заповнюються бланки підтвердження діяльності, які водій зобов`язаний зберігати протягом 28 днів з дня закінчення робочої зміни, а перевізники зберігають бланки підтвердження протягом 12 місяців.
Згідно з пунктом 1.1. Розділу І Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 №385 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 21.03.2025 №532), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за №946/18241 №385 цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про Дорожній рух».
Відповідно до пункту 1 Розділу І Інструкції №385 ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.
Пунктом 3 Розділу І Інструкції №385 визначено, що ця Інструкція поширюється на пункти сервісу тахографів та суб`єктів господарювання, що використовують автомобільні транспортні засоби, які відповідно до законодавства повинні бути обладнаними контрольними пристроями (тахографами).
Відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції №385 терміни вживаються у такому значенні: 
- контрольний пристрій (тахограф) — обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для відображення, реєстрації, друку, зберігання та виведення в автоматичному або напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів (у тому числі їхню швидкість) та про певні періоди роботи та відпочинку їхніх водіїв;
- картка — смарт-картка цифрового контрольного пристрою (тахографа) із вбудованою мікросхемою, призначеною для використання в цифровому контрольному пристрої, яка дозволяє ідентифікувати власника картки та дає можливість передавати і зберігати дані;
- тахокарта — бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа, у тому числі смарт-тахографа — особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
має при собі: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом або смарт-тахографом;
у разі несправності або пошкодження тахографа інформує про це відповідну посадову особу автомобільного перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
у разі несправності або пошкодження тахографа, автомобільний перевізник повинен його відремонтувати в ПСТ до відправлення такого транспортного засобу в рейс.
Згідно з пунктом 7 Розділу ІІІ Інструкції №385 автомобільні перевізники:
забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа;
зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку — протягом одного року з дати закінчення строку їх дії;
аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Пунктом 8 Розділу ІІІ Інструкції №385 встановлено, що автомобільні перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів та здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:
правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу — аналоговий або цифровий (у тому числі смарт-тахограф));
наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;
дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;
дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;
наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа (у тому числі смарт-тахографа);
строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом встановлено, що у спірних правовідносинах ФОП ОСОБА_1 здійснював перевезення транспортним засобом марки Mersedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 який обладнаний цифровим тахографом, однак, як підтверджено матеріалами справи, у водія ОСОБА_2 на момент перевірки були відсутні дані роздруківки цифрового тахографа за період 10.04.2025-11.04.2025-03 хв. 00+UTC, 13.04.2025, 15.04.2025.
В обґрунтування протиправності спірної постанови позивач зазначає, що листом №04/06-1 від 04.06.2025 до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області представником позивача направлено пояснення та надано бланки підтвердження діяльності, які складені відповідно до пункту 6.4. Положення №340.
Матеріали справи містять копії бланків підтвердження діяльності:
- станом 11.04.2025, з якої вбачається, що водій ОСОБА_2 з 00:00 10.04.2025 до 03:00 11.04.2025 виконував іншу роботу, відмінну від керування транспортним засобом;
- станом 14.04.2025, з якої вбачається, що водій ОСОБА_2 з 14:00 12.04.2025 до 03:30 14.04.2025 не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів;
- станом 15.04.2025, з якої вбачається, що водій ОСОБА_2 з 18:00 14.04.2025 до 23:59 15.04.2025 не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів.
Пунктом 6.4. Положення №340 визначено, що графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у перевізника. У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).
Водночас, суд критично оцінює посилання представника відповідача на наказ Міністерства розвитку громад та територій України 16.04.2025 № 703, яким затверджено «Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті».
Суд звертає увагу, що вказаний наказ прийнято 16.04.2025, здійснено його державну реєстрацію 05.05.2025 та наказ набрав чинності 19.05.2025.
Норми вказаного наказу не можу розповсюджуватись на правовідносини, що виникли до набрання ним законної сили (до 19.05.2025), тоді як перевірка позивача мала місце 16.04.2025.
З урахуванням установлених обставин справи суд доходить висновку, що позивачем належним чином виконано вимоги пункту 6.4 Положення №340. Надані ФОП ОСОБА_1 бланки підтвердження діяльності водія ОСОБА_2 охоплюють саме ті періоди, за які під час перевірки було зафіксовано відсутність роздруківок даних тахографа, та містять відомості про виконання водієм іншої роботи або нездійснення перевезень пасажирів та/або вантажів.
Отже, відсутність роздруківок даних тахографа за відповідні дати сама по собі не свідчить про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту, оскільки така відсутність була належним чином підтверджена документами, прямо передбаченими чинними нормативно-правовими актами. 
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем та водієм позивача дотримані вимоги законодавства, що підтверджує відсутність порушення з боку позивача статті 39 Закону №2344-ІІІ.
Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №006827 від 04.06.2025 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси ФОП ОСОБА_1 у цій справі представляв адвокат Сібілєв М.А., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛГ №000165, котре видано Радою адвокатів Луганської області 05.07.2024.
На підтвердження представництва інтересів ФОП ОСОБА_1 адвокатом Сібілєв М.А. у Дніпропетровському окружному адміністративному суді до матеріалів справи також долучено копію ордеру серії ВВ №1049361 від 16.06.2025.
У позовній заяві зазначено, що докази на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу будуть надані додатково.
Частинами 3-5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог; у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Таким чином, питання розподілу понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу буде розглянуто судом після надання позивачем відповідних доказів в порядку статей 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №8464-8305-0712-3208 від 02.09.2025.
Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 2422,40 грн.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса: вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті №006827 від 04.06.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . 
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар