ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/16555/25  Номер провадження 33/814/497/26	Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А. В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі адвоката Момот Т.Г., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Момот Тараса Григоровича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2026 року, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 17 листопада 2025 року, приблизно о 17:50 год, в м. Полтаві по вул. Пилипа Орлика, 14, остання керуючи транспортним засобом TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахувала бічного інтервалу та швидкості руху і здійснила зіткнення з припаркованим транспортним засобом MERCEDES BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перекинувся, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.12.1, п.3.1 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 516010 від 17 листопада 2025 року).
Крім того, за вказаних вище обставин 17 листопада 2025 року, приблизно о 17:50 год, в м. Полтаві по вул. Пилипа Орлика, 14 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди особи, проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера Драгер, результат позитивний і становить 1,65 проміле, з результатом особа погодилася, що зафіксовано на бодікамери № 469253, № 469256, №468850, чим водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 515992 від 17 листопада 2025 року).
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 – адвокат Момот Т.Г. та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2025 року в частині визнання вини за ч.1 ст.130 КУпАП, а справу направити на розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вважає оскаржуване рішення не є таким, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Акцентує увагу, що поліцейськими було порушено вимоги Інструкції №1452/735 щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Стверджує, що згідно з довідкою наданою Управлінням патрульної поліції в полтавській області від 18.11.2025 року ОСОБА_1 , посвідчення водія не отримувала, у зв`язку з чим ОСОБА_1 відноситься до тих осіб, до яких ст.130 КУпАП застосовується штраф без додаткового обов`язкового покарання у вигляді позбавлення права керування. 

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 листопада 2025 року, приблизно о 17:50 год, в м. Полтаві по вул. Пилипа Орлика, 14 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахувала бічного інтервалу та швидкості руху і здійснила зіткнення з припаркованим транспортним засобом MERCEDES BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перекинувся, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.12.1, п.3.1 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 516010 від 17 листопада 2025 року).
Крім того, за вказаних вище обставин 17 листопада 2025 року, приблизно о 17:50 год, в м. Полтаві по вул. Пилипа Орлика, 14 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди особи, проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера Драгер, результат позитивний і становить 1,65 проміле, з результатом особа погодилася, що зафіксовано на бодікамери № 469253, № 469256, №468850, чим водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 515992 від 17 листопада 2025 року).
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 516010 від 17 листопада 2025 року, який складено відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, при цьому у графі протоколу для пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення зазначено, що її пояснення надано на окремому аркуші, що засвідчено особистим підписом у протоколі (а. с. 1 том 2), долученим до зазначеного протоколу витягом з ІКС ІПНП підсистеми “Адмінпрактика” – карткою обліку адміністративного правопорушення від 11 вересня 2025 року (а. с. 2 том 2); схемою місця ДТП від 17 листопада 2025 року, підписаною учасниками пригоди, і цей документ не містить зауважень осіб щодо його змісту, результатів огляду та опису механічних пошкоджень транспортних засобів (а. с. 3 том 2); письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 17 листопада 2025 року, відповідно до яких він показав, що 17 листопада 2025 року, приблизно о 17:50 год до нього зателефонував сусід і повідомив, що припаркований ОСОБА_2 автомобіль втрапив у ДТП, а саме водій, який рухався по вул. Пилипа Орлика, здійснив зіткнення з його транспортним засобом, виїхавши на зустрічну смугу (а. с. 8 том 1; а. с. 4 том 2); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 17 листопада 2025 року, згідно з якими вона зазначила, що в день події 17 листопада 2025 року о 17:00 год вона їхала по вулиці Пилипа Орлика, не впоралася з керуванням та натрапила на припарковану машину, яка стояла, і сталася ДТП. В цих же письмових поясненнях міститься зазначення про те, що ОСОБА_1 “Не згодна з висновком драгера. Хочу провести огляд в мед. закладі” (а. с. 7 том 1; а. с. 5 том 2); відповідно до рапорту слідчого ВРЗСТ СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Кущ М. від 17 листопада 2025 року було здійснено виїзд на повідомлення зі служби «102» про «ДТП з травмованими» ЖЄО № 48034 від 17.11.2025, що скоєна 17.11.2025, приблизно о 17:50 год, за адресою: м. Полтава, вул. Пилипа Орлика, 14. В ході виїзду на місце пригоди встановлено, що в результаті ДТП водій автомобіля TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул. Пилипа Орлика в м. Полтаві, виїхала на зустрічну смугу для руху, де допустила наїзд на нерухому перешкоду у вигляді коліс автомобіля MERCEDES 111CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що стояв припаркований на зустрічній смузі для руху. Слідчий зазначив, що у вказаній події відсутній склад кримінального правопорушення за ст. 286 КК України та прийнято рішення щодо оформлення вказаної ДТП в порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення (а. с. 6 том 2); протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 515992 від 17 листопада 2025 року, який складено відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому у графі протоколу для пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення зазначено “надам в суді”, водночас ОСОБА_1 ознайомлена зі змістом протоколу та датою, часом і місцем розгляду справи в суді, що засвідчено особистим підписом у протоколі (а. с. 1 том 1), долученим до зазначеного протоколу витягом з ІКС ІПНП підсистеми “Адмінпрактика” – карткою обліку адміністративного правопорушення від 11 вересня 2025 року (а. с. 2 том 1); результатом алкотесту до протоколу № 515992 (чек Drager Alcotest 6820 ARHK – 0089, тест № 1419) від 17 листопада 2025 року о 18:46 год – результат 1,65 ‰ (проміле), і такий показник у 8 (вісім) разів перевищує допустиме значення (а. с. 4 том 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук виражене; огляд проведений за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 ARHK № 0089; результат огляду: проба позитивна 1,65 ‰; з результатом ОСОБА_1 згодна, про що міститься особистий підпис (а. с. 5 том 1) та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачена ст.124 КУпАП.
Відповідно до п. 12.1 (швидкість руху) Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п. 13.1 (дистанція, інтервал, зустрічний роз`їзд) Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконала вимоги п.2.9а ПДР України.
Доводи апелянта про те, що поліцейськими було порушено вимоги Інструкції №1452/735 щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.
Із долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули (хронологічний відрізок 18:05:04 – триває далі) на місце ДТП, вході перегляду відеозапису було встановлено, як працівники поліції спілкувалися з ОСОБА_1 , на місце події також прибула швидка допомога, яка оглянула останню. (Хронологічний відрізок 18:41:40 – триває далі) в подальшому працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», остання погодилась, результат огляду склав 1.65 проміле, ОСОБА_1 погодилась із результатом огляду на стан сп`яніння, а саме відповідним показником спеціального технічного приладу Драгер.
Що стосується доводу, що згідно з довідкою наданою Управлінням патрульної поліції в полтавській області від 18.11.2025 року ОСОБА_1 , посвідчення водія не отримувала, у зв`язку з чим ОСОБА_1 відноситься до тих осіб, до яких ст.130 КУпАП застосовується штраф без додаткового обов`язкового покарання у вигляді позбавлення права керування, апеляційний суд зазначає з цього приводу наступне.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченій ст. 23 КУпАП. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди майну, здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
Оскільки, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Крім того, як зазначила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - ОП ККС ВС) у постанові від 04.09.2023 у справі №702/301/20, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Також ОП ККС ВС у вказаній постанові зазначила, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
Незважаючи на те, що у вказаній постанові йдеться про додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами за вчинення особою кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 286, 286-1 КК, але правовий висновок, наведений у ній, підлягає застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення при вирішенні питання про можливість застосування додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки незалежно від виду правопорушення, чи то воно є кримінальним, чи то адміністративним, у будь-якому разі, йдеться про той самий захід примусу, а саме про позбавлення права керувати транспортними засобами, у зв`язку з вчиненням правопорушення, а також, у будь-якому разі, має бути дотримана засада справедливості та принцип рівності всіх перед законом при застосуванні цього заходу примусу.
Тому, враховуючи зазначене, виходячи із аналізу положень ст.ст. 1, 23, 30, 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП, особі, яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та яка виконувала функції водія під час вчинення цього правопорушення, суд має призначити додаткове стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа (водій) на момент вчинення цього адміністративного правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Щодо інших доводів, апеляційний суд не бере до уваги, так як зазначені порушення в доводах апеляційної скарги не є суттєвим та жодним чином не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини  ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того матеріали справи містять докази вини ОСОБА_1 про які зазначалося вище, та які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 – адвоката Момот Тараса Григоровича задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Момот Тараса Григоровича – залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2026 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду       Г.Л. Карпушин