СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Харків Справа № 917/2351/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.,
розглянувши в порядку спрощеного (без виклику представників сторін) провадження апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради (вх. №115 П/1) на ухвалу постановлену Господарським судом Полтавської області у складі судді Пушка І.І. 14.01.2026 у справі №917/2351/25 
за позовом Комунального некомерційного підприємства "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради" 
до Фізичної особи-підприємця Крамаренко Лідії Іванівни 
про стягнення 59561,89грн,

УСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до ФОП Крамаренко Л.І. в якому просить стягнути з відповідача в порядку ст.1212 Цивільного кодексу України безпідставно отримані грошові кошти у загальній сумі 59561,89грн. 
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 у справі №917/2351/25 позовну заяву повернуто позивачу на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.
Суд відзначив, що в позовній заяві об`єднані вимоги майнового характеру про стягнення з відповідача коштів, підставами яких є вісім договорів підряду на виконання поточних ремонтних робіт, укладених між позивачем та відповідачем, тобто вимоги, які мають різні правові та фактичні підстави виникнення, що є порушенням правил об`єднання позовних вимог (ч. 1 ст. 173 ГПК України).
Суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, що є підставою для повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч.5 ст.174 ГПК України.

19.01.2026 Комунальне некомерційне підприємство "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради подало до Східного апеляційного господарського суду через підсистему Електронний суд апеляційну скаргу, в якій просить:
1. Скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 у справі № 917/2351/25 про повернення позовної заяви Комунального некомерційного підприємства "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради. 
2. Передати матеріали справи до Господарського суду Полтавської області для ухвалення рішення про відкриття провадження у справі за позовною заявою Комунального некомерційного підприємства "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради до фізичної особи-підприємця Крамаренко Лідії Іванівни про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у загальній сумі 59561грн 89 коп.
Апелянт вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до безпідставного обмеження права позивача на доступ до суду.
На переконання апелянта, повернення позовної заяви у цій справі з мотивів нібито порушення правил об`єднання позовних вимог ґрунтується на помилковому застосуванні норм процесуального права та суперечить усталеній судовій практиці, зокрема висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах у справах № 910/21280/21 та № 922/4793/24.
Скаржник зазначає, що визначальним для оцінки правомірності об`єднання позовних вимог є не кількість договорів чи обсяг доказів, а наявність спільної підстави виникнення вимог, єдиного способу судового захисту та взаємозв`язку доказів, якими обґрунтовується позов. За наявності таких ознак вимоги є однорідними та можуть розглядатися в межах одного провадження.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 справу №917/2351/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/2351/25; відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги Комунального некомерційного підприємства "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 у справі №917/2351/25 до надходження матеріалів справи.
03.02.2026 справа №917/2351/25 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 у справі №917/2351/25; установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; установлено строк для подання заяв та клопотань до 20.02.2026.
Справу постановлено розглядати без повідомлення учасників справи.

В межах встановлених судом процесуальних строків відповідачем не було надано відзиву на апеляційну скаргу, що в свою чергу не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.
Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів задля повідомлення учасників процесу про хід розгляду справи, витримано терміни, які суд вважає достатніми для можливості реалізації сторонами своїх процесуальних прав.
Клопотань від учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом) до суду апеляційної інстанції не надійшло.
Згідно ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п.п. 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).
Враховуючи, що Комунальне некомерційне підприємство "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради оскаржує ухвалу про повернення позовної заяви, розгляд скарги здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Комунального некомерційного підприємства "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 у справі №917/2351/25 скасуванню з наступних підстав.
Так, звертаючись до місцевого господарського суду з позовом у даній справі Комунальне некомерційне підприємство "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради просить стягнути з ФОП Крамаренко Л.І. в порядку ст.1212 Цивільного кодексу України безпідставно отримані грошові кошти у загальній сумі 59561,89грн, з яких: 
10 419 грн 14 коп. за договором підряду № 121 від 20.03.2023; 
10 669 грн 01 коп. за договором підряду № 4/67 від 28.02.2023; 
974 грн 79 коп. за договором підряду № 132 від 28.03.2023; 
1 513 грн 53 коп. за договором підряду № 264 від 24.05.2023; 
1 163 грн 23 коп. за договором підряду № 308 від 12.06.2023; 
2 205 грн 85 коп. за договором підряду № 263 від 14.05.2023; 
1 356 грн 26 коп. за договором підряду № 111 від 15.03.2023; 
31 260 грн 08 коп. за договором підряду № 193 від 19.04.2024.
В обґрунтування позову посилається на те, що у період з 26 листопада 2024 року по 31 січня 2025 року Управлінням Північносхідного офісу Державної аудиторської служби України в Полтавській області було проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального некомерційного підприємства "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради за період з 1 січня 2021 року по 31 жовтня 2024 року. За результатами проведених обстежень та аналізу виконавчої документації, встановлено, що в поданих Підрядником актах відображено обсяги робіт, які не виконувались, а також було застосовано коефіцієнти складності, які не відповідали дійсним умовам виконання робіт, що призвело до безпідставного перерахування коштів із рахунку Замовника на користь Підрядника. 
За наслідками ревізії було складено Акт № 201604-11/19 від 31.01.2025 року, яким було встановлено, що позивач сплатив на користь відповідача зайві кошти у загальній сумі 59561,89 грн.
Перевіривши позовні матеріали, місцевий господарський суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України, оскільки спільний розгляд об`єднаних позивачем вимог за 8 окремими договорами підряду на виконання поточних ремонтних робіт, укладених між позивачем та відповідачем.
Суд заначив, що сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ч.ч. 1, 2, 3, 5, 7 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.
Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).
Частиною 1 статті 173 зазначеного Кодексу унормовано, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.
Об`єднаними можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів), або хоч і різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними є позовні вимоги, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.
Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.
У розумінні положень частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); не співвідносяться між собою як основна та похідна.
Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, проте, підпадають під заборони, прямо визначені в частинах 4, 5 вказаної статті (не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом; не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам).
Саме встановлення господарським судом наведених обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на пункт 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.
У той же час аналіз пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України у системному співвідношенні з положеннями статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини 6 статті 173 Господарського процесуального кодексу України та розглянути кожну із заявлених вимог окремо.
Отже, положення частини 6 статті 173 Господарського процесуального кодексу України суд з урахуванням конкретних обставин має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте у будь-якому випадку, коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах 4, 5 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 902/434/19, від 02.12.2020 у справі № 908/420/20, від 24.12.2021 у справі № 911/2291/21.
Як вбачається з матеріалів справи, Комунальне некомерційне підприємство "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради, вважаючи порушеними свої права, звернулася з позовом у даній справі про стягнення з ФОП Крамаренко Лідії Іванівни в порядку ст.1212 Цивільного кодексу України безпідставно отримані грошові кошти у загальній сумі 59561,89грн за договорами підряду № 121 від 20.03.2023, № 4/67 від 28.02.2023, № 132 від 28.03.2023, № 264 від 24.05.2023, № 308 від 12.06.2023, № 263 від 14.05.2023, № 111 від 15.03.2023, № 193 від 19.04.2024.
Проаналізувавши зміст позовної заяви та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявлені позивачем вимоги містять однакову правову кваліфікацію, єдиний суб`єктний склад сторін у всіх восьми договорах, що і є спільною підставою для звернення із позовом у даній справі.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлені позивачем вимоги виникли з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів позивача, зокрема, в частині необхідності встановлення наявності чи відсутності обставин безпідставного отримання грошових коштів.
Незважаючи на те, що ці договори укладалися у різні дати та мали різні обсяги робіт, всі вони є однотипними за своєю правовою природою, укладені між тими самими сторонами, стосуються виконання підрядником ремонтних робіт у лікарні та передбачають однакову модель виконання зобов`язання та породжують єдиний спосіб судового захисту – стягнення з відповідача в порядку ст.1212 Цивільного кодексу України безпідставно отриманих коштів у загальній сумі 59561,89грн. 
До того ж, Акт № 201604-11/19 від 31.01.2025, складений за наслідками ревізії, яким встановлено, що позивач сплатив на користь відповідача зайві кошти у загальній сумі 59561,89грн, стосується всіх визначених в позові договорів.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відмінність у номерах, датах укладення договорів, обсягах виконаних робіт не свідчить автоматично про відсутність спільної фактичної підстави позову. У даному випадку такою спільною підставою є завищення вартості підрядних робіт та зазначення робіт, які фактично не надавались, а доказова база у справі має взаємопов`язаний характер та складається з документів, які підлягають оцінці за єдиними критеріями.
У даному спорі не заявлено вимог, що випливають із різних видів договорів, різного предмета зобов`язань або різних правових наслідків порушення. 
Отже, позовні вимоги, заявлені у цій справі, відповідно до положень частини 1 статті 173 ГПК України можуть бути об`єднані в одній позовній заяві.
Колегія суддів вважає, що об`єднання позивачем в одному позові вимоги про стягнення за однотипними договорами сприятиме можливості досягти процесуальної економії, ефективнішому використанню процесуальних засобів для відновлення порушеного права, а також запобіганню можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.
Крім того, апеляційний господарський суд зауважує, що обсяг доданих до позовної заяви доказів на підтвердження позовних вимог та підстав їх виникнення не є свідченням порушення/дотримання правил об`єднання/роз`єднання позовних вимог, а тому не має вирішального значення у застосуванні положень частин першої, шостої статті 173 та пункту 2 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України. Відтак, великий обсяг доданих до позовної заяви доказів на підтвердження позовних вимог та підстав їх виникнення не є свідченням порушення правил об`єднання позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 31.10.2020 у справі № 922/1359/19, згідно з якою на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. При цьому на стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто, належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.
Зазначеного не було враховано судом першої інстанції та безпідставно повернуто позовну заяву, в якій фактично об`єднано вимоги за однотипними договорами, з однаковим суб`єктним складом та загальним обґрунтуванням порушення їх виконання.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви без розгляду.
Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Тобто, одним із основних принципів господарського судочинства - є саме своєчасність вирішення судом спору, способом дотримання якого і є можливість роз`єднання позовних вимог, якщо суд вбачає, що це надасть змогу здійснити більш якісний розгляд справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів сторін.
Водночас, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції фактично самоусунувся від виконання власних процесуальних обов`язків.
Крім того, при визначенні наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі суд має враховувати принцип процесуальної економії. Такий принцип господарського судочинства передбачає, що господарський суд, учасники судового процесу економно та ефективно використовують всі встановлені законом процесуальні засоби для правильного та оперативного розгляду справ з дотриманням строків.
Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20.02.2014).
У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» справі та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
Виходячи з викладеного, повернення позовної заяви у даній справі з зазначених у оскаржуваній ухвалі підстав, унеможливило доступ позивача до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів, про порушення яких він стверджував, що мало бути перевірено шляхом повноцінного судового розгляду справи по суті.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведені обставини, а також приймаючи до уваги положення п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позову, оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить достатнього обґрунтування щодо неможливості об`єднання заявлених вимог у межах одного провадження.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду від 14.01.2026 у справі №917/2351/25 скасуванню з направленням справи для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
При цьому, у зв`язку з передачею справи для продовження розгляду суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ: 

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Котелевська лікарня планового лікування" Котелевської селищної ради задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 у справі №917/2351/25 скасувати.
Матеріали справи 917/2351/25 повернути до Господарського суду Полтавської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк 

Суддя М.М. Слободін