Справа № 738/208/26 
№ провадження 2-а/738/8/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

07 квітня 2026 року    Менський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючого – судді: Савченка О.А., 
з участю 
секретаря: Лях Н.М.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: Омельяненко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 935 від 04 грудня 2025 року, - 

ВСТАНОВИВ: 

У січні 2026 року до Менського районного суду Чернігівської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 935 від 04 грудня 2025 року.
Позов мотивував тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 2101 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень. Позивач не погоджується з вказаною постановою, оскільки вважає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та вирішити питання про стягнення сплаченого судового збору.
В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі. Просили її задовольнити з підстав вказаних в самій позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали, Суд приходить до наступних висновків.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У відповідності до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно частини 1 статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За правилами частини 1 та частини 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача 28 листопада 2025 року був складений протокол № 935 про вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме, будучи раніше визнаний обмежено придатним не пройшов до 05 червня 2025 року повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. (а.с. 41-42). 
Постановою № 935 від 04.12.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на позивача накладено штраф в розмірі 17 000 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП (а.с. 18). 
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
Відповідно до статті 268 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Відповідно до ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210 -1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до статті 2101 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.  Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню,  тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.  Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.
У відповідності до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:
1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;
2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;
3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;
4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;
5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;
6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;
7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;
8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;
9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі;
10) проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 2101 цього Кодексу.
Як вбачається з рапорту помічника чергового Відділення поліції № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області 07.06.2025 року отримано повідомлення з ТЦК та СП та зареєстровано ЄО за № 5011 від 07.06.2025 року, як порушення законодавства про мобілізацію. Фабула ЄО ІНФОРМАЦІЯ_2 (Мена) - № Е2351444 від 07.06.2025 щодо необхідності доставлення ОСОБА_1 , як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210, 2101 КУпАП (а.с. 65).
Таким чином, саме 07.06.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 стало відомо про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого статтею 2101 КУпАП.
Отже граничний строк накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого статтею 2101 КУпАП сплинув 06.09.2025.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
За змістом частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 288 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
З аналізу зазначених законодавчих норм випливає, що у випадку, коли особа вважає, що її права під час прийняття на публічну службу, проходження чи звільнення з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду в більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку, за відсутності поважних причин, позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, згідно з зазначеними нормами, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення його прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, то його строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому слово "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Поняття "поважні причини пропуску процесуальних строків" є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Суд зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
Отже, Суд перевіряє обставини пропуску строку на підставі клопотання особи, в якому наведено поважність причин такого строку та наданих нею доказів, яким може бути надано відповідну правову оцінку Судом.
При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено відповідним доказом (а.с. 16) ОСОБА_1 21 січня 2026 року отримав постанову про відкриття виконавчого провадження № 80014015 від 16.01.2026 на підставі постанови № 935 від 04.12.2025 виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення штрафу. Тобто, саме 21 січня 2026 року позивач дізнався про наявність оскаржуваної постанови.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 38, 2101, 247, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 77, 121, 122, 139, 242-246 КАС України, Суд –

УХВАЛИВ: 

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 935 винесеної 04 грудня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого частиною 3 статті 2101 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 935 від 04 грудня 2025 року - задовольнити.
Скасувати постанову № 935 винесену 04 грудня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого частиною 3 статті 2101 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а провадження у справі закрити на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 1 331 (одну тисячу триста тридцять одні) гривню 20 копійок сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено копію рішення після його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий        О.А. Савченко