ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 606/1802/25	Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б. 	
Провадження № 33/817/84/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ст.124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 р. м.Тернопіль
Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
за участі:
- особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
- захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Нужди С.Ф.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Нужди С.Ф. на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2026 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу. 
Як визнав суд, 11.10.2025 о 21 год. 50 хв. на а/д Доманово- Ковель-Чернівці-Тереблече в м. Теребовлі по вул. Князя Василька водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки “Mercedes”, р.н. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості та безпечної дистанції і, як наслідок, допустив зіткнення передньою частиною керованого автомобіля із задньою частиною попутного транспортного засобу “OPEL”, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який в подальшому зіткнувся з передньою частина автомобіля “MAN”, р.н. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження. ОСОБА_1 порушив п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху України (далі-ПДР), за що ст. 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. 
Зважаючи на те, що на день розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП, закінчився суд першої інстанції закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ст.247 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Нужда С.Ф. вважає, що постанова Тернопільського міськрайонного суду винесена із порушенням норм матеріального права, що призвело до порушення норм процесуального права. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення винесений неправомірно, а діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Сторона захисту стверджує, що дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення водієм транспортного засобу «OPEL», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вимог п.п.20.1, 10.4, 14.3 ПДР.
На переконання апелянта, враховуючи місце зіткнення транспортних засобів, можна дійти висновку про те, що на момент початку виконання ОСОБА_2 маневру з`їзду ліворуч, останній мав помітити транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який виконував маневр обгону. 
Вказує, що план-схема, яка складена слідчим Хоптяним Д.І. та яка долучена до матеріалів справи не відповідає Додатку № 8 до Наказу Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015, не відображає всіх обставин, зокрема, дату та час вчинення ДТП, конкретне місце вчинення ДТП, які учасники ознайомлені зі схемою ДТП, марки пошкоджених транспортних засобів, тип транспортних засобів, номерний знак транспортних засобів, належність транспортних засобів, перелік пошкоджень транспортних засобів, тому вказана план-схема не містить розуміння обставин, які мали місце, не може вважатися належним доказом у даній справі. 
За таких обставин, на думку сторони захисту, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого відбулось ДТП та нанесено шкоду транспортному засобі іншої особи, а тому суд упереджено віднісся до показів ОСОБА_1 щодо вини у даному ДТП саме ОСОБА_3 та виніс постанови про притягнення до адміністратвиної відповідальності ОСОБА_1 саме на підставі показів ОСОБА_4 . 3. 
Вказує, що інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , окрім показів ОСОБА_3 , у матеріалах справи відсутні. Разом із тим, інші докази, які додані, зокрема схема місця ДТП не може вважатись належним доказом.
Також вказує, що п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Зазначає, що згідно абзацу 1 статті 247 КУпАП встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Вважає, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами ст.284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.
Також вважає, що вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
Просить частково скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2026 року, а саме - в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

06 лютого 2026 року на адресу апеляційного суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_2 , в якій він просить розгляд справи проводити без його участі та апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Нужди С.Ф. залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2026 року без змін, мотивуючи тим, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, та дав їм належну правову оцінку. Вказує, що висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його адвоката Нужду С.Ф., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з викладених у ній мотивів, просять задовольнити апеляційну скаргу; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.  
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Диспозицією ст. 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає при порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.13.1 ПДР України).

Висновок суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.
Зокрема, судом першої інстанції належним чином проаналізовано наявні у справі докази, сукупний аналіз яких дав можливість прийти до висновку про порушення ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом вимог Правил дорожнього руху України, що перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Про це свідчить протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №181435 від 15.10.2025 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а обставини викладені у ньому об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими у справі. 
Цей процесуальний документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі, а тому доводи апелянта про те, що протокол складено із порушеннями, тому він не може бути належним доказом у справі, апеляційний суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
В матеріалах справи наявна схема місця ДТП, що мала місце 11.10.2025 року о 21 год. 50 хв. на а/д Доманово- Ковель-Чернівці-Тереблече в м. Теребовлі по вул. Князя Василька, складена працівниками поліції, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів; транспортні засоби, причетні до ДТП; координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше).
Відомості внесені до схеми ДТП у свою чергу відповідають іншим доказом, долучених до матеріалів справи та досліджених в судовому засіданні, як місцевого, так і апеляційного суду.
Апеляційний суд звертає увагу, що характер отриманих пошкоджень транспортними засобами «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 та “OPEL”, р.н. НОМЕР_2 , узгоджується з обставинами ДТП, зафіксованими в протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями учасників ДТП, які вони надали безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди, схемою місця ДТП, фототаблицями з місця ДТП, протоколом огляду місця події від 11.10.2025, на яких зафіксовано механізм утворення ДТП.
Так, зі змісту письмових пояснень водія транспортного засобу «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 від 11.10.2025 р. вбачається, що цього дня він рухався на автомобілі «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , приблизно в 21 год. 30 хв. з м. Тернопіль в напрямку м. Теребовля. На ділянці дороги перед в`їздом у м. Теребовля де дорожня розмітка дозволяє обгін (переривчаста лінія), він виїхав на зустрічну смугу руху, щоб здійснити обгін автомобіля, який рухався попереду. Під час виконання маневру обгону, зрівнявшись з автомобілем, який мав на меті обігнати, він помітив, що попереду їхав ще один автомобіль марки «OPEL», д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого увімкнув лівий покажчик повороту і повернув ліворуч на автомийку, в результаті чого він не встиг завершити маневр обгону та допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом, а саме - у задню частину автомобіля «OPEL», д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно із пояснень потерпілого ОСОБА_2 , наданих при складанні протоколу, слідує, що 11.10.2025 р. приблизно о 21 год. 30 хв. він рухався на автомобілі «OPEL», д.н.з. НОМЕР_2 , у напрямку м. Теребовля. Перед в`їздом у м. Теребовля заздалегідь увімкнув лівий покажчик повороту, оскільки хотів повернути ліворуч на автомийку. На вказаній ділянці дороги наявна переривчаста дорожня розмітка. Під час виконання повороту ліворуч, з увімкненим покажчиком повороту, він почув удар, внаслідок якого автомобіль «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд у задню ліву частину його транспортного засобу. В результаті зіткнення автомобіль «OPEL» було відкинуто на узбіччя, де він здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем. Також зазначає, що під час виконання повороту він поглянув у бокові дзеркала і будь-яких перешкод для виконання повороту не бачив.
Ці пояснення узгоджуються з іншими матеріалами справи.

На переконання суду, наведені вище докази спростовують пояснення ОСОБА_1 , що водій ОСОБА_2 при повороті ліворуч з недотриманням вимог ПДР спричинив аварійну ситуацію, внаслідок якої сталась дорожньо-транспортна подія.
З огляду на викладене, апеляційний суд, враховуючи місце зіткнення транспортних засобів, характер механічних пошкоджень автомобілів, та з урахуванням досліджених обставин справи, вважає, що в даному випадку пояснення ОСОБА_2 є більш вірогідними та правдивими щодо механізму виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а пояснення ОСОБА_1 такими, що не узгоджуються з іншими матеріалами справи, що й фактично констатував суд першої інстанції.

Виходячи із системного аналізу та змісту ст.ст.279, 280 КУпАП, якими регламентовано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд розглядає таку справу в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та лише щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення і тому не вправі робити висновки про винуватість інших осіб.
Тому доводи апелянта про те, що винуватцем ДТП є ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки не вправі надавати оцінку правомірності дій іншого учасника ДТП та наявності чи відсутності у нього технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди, стосовно якого протокол про адміністративне правопорушення не складався і не був предметом розгляду суду першої інстанції.
Таку правову оцінку на предмет наявності чи відсутності в діях учасника ДТП ознак порушень Правил дорожнього руху України може бути надано судом лише за умови розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно такої особи.

Дослідивши вказані вище докази, та надавши їм належну юридичну оцінку, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а відтак і доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ст. 124 КУпАП.
Виходячи з обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, вважаю, що недотримання ОСОБА_1 вищенаведених вимог Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з виникнення ДТП, що й було встановлено судом першої інстанції.

Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному апелянтом рішенні, і були підставами для його скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги судом не встановлено.
За наведених обставин, висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 в порушенні вимог п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, і, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, базується на детально досліджених під час розгляду справи доказах, є правильним та належним чином обґрунтованим в ухваленому судом рішенні. 
Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними з доводами сторони захисту під час розгляду справи судом першої інстанції, які були предметом дослідження місцевого суду та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Посилання апелянта на те, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається, є необґрунтованими з огляду на наступне.
Так, з правового аналізу статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні (в даному випадку у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди), провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи. 
Окрім того формулювання статті 38 КУпАП - “Строки накладення адміністративного стягнення” вказує на те, що таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, застосування даної правової норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватися лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.
Також, апеляційний суд звертає увагу, що стаття 280 КУпАП, якою регламентовано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлює обов`язок під час судового розгляду встановити ряд обставин, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні. 
Так само і стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи щодо встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і проводиться судовий розгляд.
Тому, на переконання апеляційного суду, застосовування норми ст.247 КУпАП щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.
Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав.
З матеріалів справи вбачається, що місцевий суд, відповідно до положень ст.ст.245, 280 КУпАП, детально з`ясував обставини справи; дослідив докази у справі; надав їм належну правову оцінку, на підставі якої визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення та оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, правомірно, відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП, закрив провадження у справі.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, під час апеляційного розгляду не встановлено. 
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Нужди С.Ф. залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 — без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя