Справа № 583/5534/25
2/583/198/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2026 року м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі: 
головуючої судді Семенової О.С.,
за участю секретаря 
судового засідання Гайдейчук К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження без виклику сторін в залі судових засідань № 1 в м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Райз Північ» про стягнення заборгованості з орендної плати, збитків від інфляції та 3% річних,
УСТАНОВИВ:
24 листопада 2025 представник позивача, адвокат Абрамович О.В., звернувся до суду із цим позовом про стягнення з Товариства з обмеженої відповідальності «РАЙЗ ПІВНІЧ» / далі ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ»/, код ЄДРПОУ 34264631, на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати орендної плати за договором оренди землі № 112/17 від 19.05.2017 в розмірі 26195,14 грн, обрахованої без вирахування податків та обов`язкових платежів, а також 6752,38 грн інфляційні збитки та 1777,08 грн 3% річних, а також просив стягнути на користь позивача всі понесені ним судові витрати.
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,3081 га, кадастровий номер 5920380800:01:001:0592, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бугруватської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю І-СМ № 016708 від 28.03.2002.
19 травня 2017 року ОСОБА_1 уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі № 112/17, відповідно до якого передала у строкове платне користування дану земельну ділянку строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становила 100492,97 грн. Сторонами визначено річну орендну плату в розмірі 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 8039,44 грн. Договір зареєстрований 30 травня 2017 року державним реєстратором філії комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади в Сумській області Шмонько І.М., номер запису про інше речове право: 20670169.
05 жовтня 2017 року між сторонами укладено додатковий договір, згідно з умовами якого збільшено розмір орендної плати до 10%, тобто до 10049,30 грн. 22 лютого 2018 року Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» / далі ПАТ «Райз_Максимко»/, ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_1 уклали трьохсторонню додаткову угоду № 1 до даного договору оренди, в якій новий орендар ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» приймає на себе всі права та обов`язки Орендаря від ПАТ «Райз-Максимко».
Однак, незважаючи на погоджені сторонами умови договору оренди земельної ділянки, відповідач не проводив обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексації, що призвело до виникнення заборгованості з орендної плати.
24 листопада 2025 року провадження у справі було відкрито і постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
11 грудня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що між позивачем та відповідачем наразі існують відносини в сфері землі на підставі договору № 112/17 від 19 травня 2017 року. На думку представника відповідача, позивач надає суду неправдиві дані, вказуючі, що орендна плата змінювалася у листопаді 2017 року. 04 листопада 2019 року до договору було укладено додаткову угоду, якою розмір орендної плати збільшено до 11 % від нормативної грошової оцінки землі. Разом із тим, представник позивача зазначає та використовує в розрахунках індексації орендної плати базовий місяць – листопад 2017 року, що є абсолютно хибним та суперечить обставинам справи, оскільки базовим місяцем для обрахування індексації орендної плати є місяць наступний за місяцем, в якому сторони узгодили розмір орендної плати, тобто грудень 2019 року. Виходячи з цього, представник відповідача зауважує, що в розрахунках не вірно визначено базовий місяць, а тому наведені за текстом позову розрахунки щодо заборгованості з орендної плати, її індексації, пені, інфляційних збитків та 3% річних є арифметично невірними, оскільки зроблені на підставі хибних вижідних даних щодо розміру орендної плати та періодів і сум нарахування. 
Також вказує, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, в той час коли позивач звернувся до суду з позовом про нарахування пені з 2018 року поза межами річного строку, установленого законом для вимог про стягнення штрафу (а.с. 28-32).
16 грудня 2025 року на підставі розпорядження керівника апарату Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 99 було призначено повторний авторозподіл судової справи через відрахування зі штату суду судді Соколової Н.О. Справа була передана в провадження судді Семенової О.С., яка ухвалою від 17 грудня 2025 року прийняла до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Райз Північ» про стягнення заборгованості з орендної плати, пені, збитків від інфляції та 3% річних.
17 грудня 2025 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог та просить стягнути з відповідача за несвоєчасну виплату орендної плати за договором оренди землі № 112/17 від 19 травня 2017 року в розмірі 20948,99 грн, обрахованої без вирахування податків та обов`язкових платежів, а також 5014,64 грн інфляційні збитки та 1412,29 грн 3% річних ( а.с. 40-41). 
Згідно із ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази,оцінюючи їх, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю І-СМ № 016708 від 28.03.2002 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 3,3081 га, кадастровий номер 5920380800:01:001:0592, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бугруватської сільської ради Охтирського району Сумської області ( а.с. 6).
Як вбачається з договору оренди землі №112/17 від 19 травня 2017 року ОСОБА_1 уклала договір з Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920380800:01:001:0592, площею 3,3081 га, строком на 10 років, зареєстрований 30.05.2017 ( а.с. 7-8, 9).
Пунктом 9 Договору № 112/17 визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 8% нормативної грошової оцінки, що складає 8039,44 грн.
Пунктом 10 Договору № 112/17 передбачено обчислення розміру орендної плати на земельні ділянки приватної власності з урахуванням індексації.
Відповідно до п. 11 Договору № 112/17 орендна плата вноситься у такі строки: 1 (один) раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня.
З додаткового договору про внесення змін і доповнень до договору оренди землі 112/17 від 19 травня 2017 року слідує, що 05 жовтня 2017 року були внесені зміни упункті 9 договору оренди землі №112/17 щодо розміру орендної плати цифри та слова «розмірі 8%» замінити на цифри та слова «розміри 10%». Інші умови вищевказаного договору оренди землі залишаються незмінними, і Сторони підтверджують щодо них свої зобов`язання. 
22 лютого 2018 року між ОСОБА_1 (орендодавець), ПрАТ «Райз-Максимко» (орендар) та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» (новий орендар) укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі № 112/17, відповідно до якої орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди. Сторони домовилися внести зміни/доповнення в договір оренди, зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 100492,97 грн, з 2017 року орендна плата складає 10049,30 грн ( а.с. 11).
04 листопада 2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» укладено додаткову угоду №2 про внесення змін до договору оренди землі № 112/17 від 19.05.2017, відповідно до якої сторони вирішили, що у термін з 01 січня 2019 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 11% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавцю згідно з Податковим кодексом України ( а.с. 34).
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 11.09.2025 вбачається, що ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» було нараховано та виплачено ОСОБА_1 орендну плату без вирахування податків та інших обов`язкових платежів: у 2020 році 11054,22 грн (4 квартал), у 2021 році 11054,22 грн (вересень 2021), у 2023 році 11054,22 грн (вересень 2023), у 2024 році 11618,00 грн (вересень 2023) ( а.с. 12-15).
Відповідно до довідки, виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_1 отримала 13.11. 2020 платіж від ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на суму 8898,72 грн, 24.09.2021 з призначенням платежу «орендна плата за 2021 рік» на суму 8898,66 грн, 25.11.2022 з призначенням платежу «орендна плата за 2022 рік» на суму 8898,66 грн, 27.09.2023 з призначенням платежу «орендна плата за 2023 рік» на суму 8898,66 грн, 11.03.2025 з призначенням платежу «орендна плата за 2024 рік» на суму 9352,48 грн, 23.09.2025 з призначенням платежу «орендна плата за 2025 рік» на суму 10480,24 грн (а.с. 16). 
Представник позивача у своїх доводах посилається на те, що орендар, хоча і сплачував орендну плату, але не в повному розмірі, оскільки не сплачував індексацію, яка передбачена договорами і є складовою орендної плати. Тому орендодавець був змушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст. 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).
Частинами 1-3 статті 762ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.
За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
Аналіз ч. 3 ст.762 ЦК України дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування. Зокрема, сторони в договорі найму можуть встановити, що: розмір плати за користування за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; плата за користування підлягає індексації.
Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізми їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України).
Отже, за загальним правилом, індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до частини третьої статті 21Закону України «Про оренду землі» (індексується лише орендна плата).
За загальним правилом, індексація орендної плати здійснюється шляхом корегування суми орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції у місяцях, що минули з дати визначення орендної плати за базовий місяць.
При цьому, базовим місяцем вважатиметься місяць, у якому востаннє змінювалася (чи підлягала перегляду) орендна плата, тобто місяць, з якого почала діяти нова нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі № 925/457/23.
Зі змісту укладеного між сторонами договору оренди землі № 112/17 від 19 травня 2017 року, а також додаткових угод до нього, слідує, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
Земельна ділянка з кадастровим номерам 5920380800:01:001:0592 була передана в оренду ПрАТ «Райз-Максимко» за договором від 19 травня 2017 року , строк сплати орендної плати за якими не пізніше 31 грудня. Додатковою угодою № 1 від 22 лютого 2018 змінено орендаря з ПрАТ «Райз-Максимко» на ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ», додатковою угодою № 2 від 04 листопада 2019 змінено розмір орендної плати до 11% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Зважаючи на викладене, базовим місяцем початку обрахунку індексації орендної плати за договором № 112/17 за 2018 рік є жовтень 2017 року. Індексації за 2019 рік підлягають платежі, починаючи з грудня 2019 року.
Базовим місяцем початку обрахунку індексації орендної плати за договором № 112/17 за 2019 та наступні роки є грудень 2019 року. Індексації за 2019 та наступні роки підлягають платежі, починаючи з грудня 2019 року.
Так сума орендної плати з урахуванням індексації розраховується за формулою: [Сума орендної плати з урахуванням індексації] = [Орендна плата] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100%, де: [Орендна плата] - сума орендної плати, яка підлягає індексації, [Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.
Відповідні індекси споживчих цін розраховуються Державним комітетом статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті «Урядовий кур`єр». Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України «Про інформацію» є офіційними.
Суд погоджується з розрахунком орендної плати з урахуванням індексації, наведеним представником позивача у заяві про зменшення позовних вимог, так як він відповідає розрахунку, наведеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 лютого 2025 року у справі № 925/457/23.
За таких обставин, з урахуванням позиції позивача, суд дійшов висновку, що відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язань за укладеним договором оренди землі № 112/17 від 19.05.2017, оскільки виплата орендної плати за 2018-2024 роки позивачеві проведена не в повному обсязі.
Загальний розмір недоплаченої орендної плати за договором № 112/17 від 19.05.2017 за період з 2018 року до 2024 рік становить 20948,99 грн, що і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.
Так розмір 3% річних від простроченої заборгованості обраховується за формулою: [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.
Розмір інфляційних витрат обраховується за формулою: [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період.
Суд погоджується з розрахунками 3% річних та інфляційних витрат, наведеними стороною позивача, так як вони проведені відповідно до вищенаведених формул, та за період з 01 січня 2019 року до 17 грудня 2025 року інфляційні втрати всього складають 5014, 64 грн та 1412,29 грн 3% річних. 
Разом з цим, стороною відповідача було заявлено про застосування судом строків позовної давності до позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Стаття 258 ЦК України, яка регламентує спеціальну позовну давність, визначає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1).
Згідно з вимогами ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.
Положеннями ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Вперше орендну плату від відповідача ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» орендар отримав у 1 кварталі 2018 року, тому з того часу позивач мав довідатися про порушення свого права в частині недоплати індексації за 2018 рік.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 291, від 29 квітня 2020 року №313 та від 04 травня 2020 року №332 постановлено (поміж-іншим), установити з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на усій території України карантин.
02 квітня 2020 року Президент України підписав Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)». Закон опубліковано і він набрав законної сили.
Відповідно до п. 11 Закону під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019), Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 12-14 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Пізніше, 15 березня 2022 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17 березня 2022 року. Вказаним законом було доповнено розділ «Прикінцеві таперехідні положення`Цивільного кодексуУкраїни пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Оскільки строк позовної давності заявлених позовних вимог щодо стягнення невиплаченої індексації, 3% річних та інфляційних витрат до набрання чинності вказаних законів не сплив, тому в задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності в цій частині слід відмовити.
З огляду на викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог.
В позовній заяві представник позивача просив відшкодувати судові витрати.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначав про те, що розмір витрат не повною мірою обґрунтований та не відповідає критеріям розумності, а тому не підлягає стягненню.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, суд враховує таке.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правничої допомоги № 128 від 21 жовтня 2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Абрамовичем О.В., додаткову угоду до нього від 21 жовтня 2025 року, копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 21 листопада 2025 року до вказаного договору, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію ордеру, копію квитанції № 128 від 21 листопада 2025 року на суму 10000,00 грн (а.с. 18-23). 
З наданих документів вбачається, що загальна вартість наданої правничої допомоги становить 10 000,00 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами /ч. 5 ст. 137 ЦПК України/.
Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, суд вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з такого.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 10000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.
Позивачем по справі при зверненні до суду було сплачено судовий в розмірі 1211,20 грн ( а.с. 3а).
Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 13, 12, 76-89, 141, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 629, 651 ЦК України, ст. 141 ЗК України, ст. ст. 2, 13, 15, 21, 22, 32 Закону України «Про оренду землі», суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Стягнути з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати орендної плати за договором оренди землі № 112/17 від 19 травня 2017 року в розмірі 20948,99 грн, обрахованої без вирахування податків та обов`язкових платежів, а також 5014,64 грн інфляційні збитки та 1412,29 грн 3% річних, всього до стягнення підлягає 27375, 92 грн /двадцять сім тисяч триста сімдесят пять гривень 92 копійки/, та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн /одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок/, на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн /п`ять тисяч гривень 00 копійок/.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз Північ», юридична адреса: Україна, Сумська область, Сумський район, с. Степанівка, вул. Заводська, 4, код ЄДРПОУ 34264631.

Суддя Охтирського міськрайонного суду 
Сумської області О.С. Семенова