ПОСТАНОВА 
Іменем України

14 квітня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 398/7541/25
провадження № 22-ц/4809/889/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,
за участі секретаря – Бойко В. В.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2026 року у складі судді Стручкової Л. І. і

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог позовної заяви

В листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив:
-змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно судового наказу від 09 березня 2021 року, виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області у справі № 398/428/21;
-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття;
-звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 75 367 грн 90 коп, яка виникла станом на 18 листопада 2025 року, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно судового наказу від 09 березня 2021 року, виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області у справі № 398/428/21.
Позовна заява мотивована тим, що 24.01.2017 між сторонами зареєстровано шлюб та ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син - ОСОБА_3 . 
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі № 398/430/21 від 20.04.2021 шлюб між сторонами розірвано. 
На підставі судового наказу від 09.03.2021 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Станом на 18.11.2025 ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам в розмірі 75 367,9 грн. 
Матеріальний стан позивача наразі змінився, оскільки погіршився стан його здоров`я, зокрема, 12.10.2025 ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, під час виконання бойового завдання в зоні ведення бойових дій отримав вибухову травму. 
В КП «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І. І. Мечникова Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 було надано невідкладну допомогу з подальшим перетранспортуванням до ОКЛМ. 
Отримана позивачем травма є тяжкою, лікування продовжується та потребує значних фінансових витрат. 
На даний час позивач перебуває на стаціонарному лікуванні у м. Вінниці. 
Позивач вважав, що з огляду на викладені обставини наявні підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, а стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання сина є завищеним, як наслідок звернувся до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2026 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовлено.
Судові витрати залишено по факту понесеними.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довів наявності передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів і звільнення від сплати заборгованості. 
Зокрема, суд першої інстанції вважав, що надані позивачем докази підтверджують лише сам факт травми та лікування, але не свідчать про істотне погіршення його матеріального становища чи неможливість сплачувати аліменти у встановленому розмірі. 
ОСОБА_1 не надав відомостей про свої доходи як на момент винесення первісного судового рішення, так і на час розгляду справи, що унеможливлює оцінку зміни його фінансового стану. 
Водночас суд першої інстанції врахував, що встановлений раніше розмір аліментів відповідає вимогам законодавства, є мінімально гарантованим та спрямований на забезпечення належного рівня утримання дитини, інтереси якої мають пріоритетне значення. 
Щодо вимоги про звільнення від заборгованості, суд першої інстанції зазначив, що вона виникла переважно до отримання позивачем поранення, а сам обов`язок утримувати дитину існує незалежно від життєвих обставин батьків і не припиняється через їх погіршення. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2026 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що аргументуючи пред`явлений позов, ОСОБА_1 надано вичерпні та ґрунтовні підтвердження стійкого погіршення його стану здоров`я, що є підставою для зменшення розміру аліментів.
З дня пред`явлення позову позивач проходить лікування, реабілітацію та отримує консультації у лікарів відповідних напрямків, а тому позбавлений можливості сплатити заборгованість зі сплати аліментів та сплачувати аліменти в розмірі частини доходу.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Банковський О. Г. підтримав доводи апеляційної скарги.
ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою. 
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Судовим наказом № 398/428/21 від 09.03.2021 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Вказане судове рішення звернуто до примусового виконання та 01.04.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (АСВП № 64995309).
Станом на 18.11.2025 заборгованість по аліментам за вищевказаним виконавчим провадженням становить 75 367,9 грн.
ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 14.10.2025 по 22.10.2025 з приводу вибухової травми, акубаротравми з гіперемією барабанної перетинки зліва, вогнепальне осколкове проникаюче поранення в головний мозок. Виписаний в стані середньої тяжкості. Рекомендоване подальше лікування під наглядом нейрохірурга.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.
Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 381/1553/19-ц.
Отже, суд може, за передбачених статтею 197 СК України умов, повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Матеріалами справи підтверджується, що судовим наказом № 398/428/21 від 09.03.2021 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 25).
Листом Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на запит представника позивача останнього повідомлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження за АСВА № 6495309 з примусового виконання судового наказу № 398/428/21 від 26.03.2021, виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області, та 01.04.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по вказаному виконавчому документу. Станом на 18.11.2025 заборгованість по аліментним платежам становить 75 367 грн 90 коп (а. с. 16).
Згідно копії виписки амбулаторного хворого е16791 КП «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова Дніпровської обласної ради», ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 14.10.2025 по 22.10.2025 з приводу вибухової травми, акубаротравми з гіперемією барабанної перетинки зліва, вогнепальне осколкове проникаюче поранення в головний мозок. Вогнепальне осколкове сліпе поранення правої сідниці та правого стегна, що також підтверджується довідкою № 9053 від 22.10.2025. Виписаний в стані середньої тяжкості. Рекомендоване подальше лікування під наглядом нейрохірурга (а. с. 8-11)
За змістом копії довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1579/114 від 02.11.2025 виданої військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 12.10.2025 отримав акуботравму з гіперемією барабанної перетинки зліва. Вогнепальне осколкове проникаюче поранення в головний мозок. Вогнепальне осколкове сліпе поранення правої сідниці та правого стегна (а. с. 12).
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, ОСОБА_1 посилався на стійке погіршення його стану здоров`я, проходження лікування та реабілітації.
Надаючи оцінку встановленим судом обставинам та наявним в матеріалах справи доказам, суд виходить з того, що відповідно до статті 192 СК України підставою для зміни розміру аліментів є доведена зміна матеріального або сімейного стану сторін чи істотне погіршення стану здоров`я, яке впливає саме на платоспроможність платника аліментів. 
Разом з тим надані позивачем докази підтверджують факт отримання ним поранення та проходження лікування, однак не містять відомостей про його фактичні доходи, їх зменшення, втрату працездатності чи інші обставини, які б свідчили про об`єктивну неможливість сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі. 
Позивач не надав жодних доказів щодо свого матеріального становища як на час ухвалення судового наказу, так і на момент звернення до суду, що унеможливлює встановлення динаміки змін його доходів. 
Сам по собі факт лікування та необхідності реабілітації без підтвердження істотного впливу на матеріальний стан не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. 
Крім того, встановлений розмір аліментів відповідає мінімальним гарантіям, передбаченим законом, і спрямований на забезпечення належного рівня утримання дитини, інтереси якої мають пріоритетне значення. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильно висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зміну розміру аліментів.
Щодо вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд зазначає, що відповідно до статті 197 СК України таке звільнення можливе лише у разі доведення, що заборгованість виникла саме внаслідок тяжкої хвороби або інших обставин, які мають істотне значення. 
Разом з тим матеріалами справи встановлено, що заборгованість у значному розмірі утворилася за період, який передував отриманню позивачем поранення, а отже не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з його станом здоров`я. 
Позивач також не довів, що після отримання травми він був повністю позбавлений можливості виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини або що саме ця обставина стала визначальною причиною накопичення боргу. 
Враховуючи, що обов`язок батьків утримувати дитину є безумовним і триває незалежно від життєвих труднощів, а також з огляду на пріоритет забезпечення найкращих інтересів дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про звільнення від сплати заборгованості.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем надано вичерпні та ґрунтовні докази стійкого погіршення стану здоров`я, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що з часу подання позову він проходить лікування, реабілітацію та отримує консультації лікарів, також не є підставою для задоволення позову, оскільки ці обставини не свідчать про повну або істотну втрату ним платоспроможності. Жодних доказів того, що позивач позбавлений будь-якого доходу або не має можливості його отримувати, матеріали справи не містять.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2026 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 21.04.2026.
Головуючий суддя     С. І. Мурашко 
Судді        О. Л. Карпенко   
О. І. Чельник