Справа № 301/803/26 
1-кп/301/192/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2026 р. м. Іршава 

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава кримінальне провадження, що внесене 17 січня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026071100000027 відносно
ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сільце, Іршавського району, Закарпатської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , з середньою освітою, на утриманні 6 малолітніх дітей, громадянки України, згідно ст. 89 КК України не судимої, 
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст.166 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_5 , 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи матір`ю малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно вимог Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21.02.1990 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, ст. 51 Конституції України, ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150, 180 Сімейного кодексу України зобов`язана виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, поважати гідність, готувати її до самостійного життя та праці, утримувати дитину до досягнення повноліття, нести відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
ОСОБА_3 всупереч покладених на неї законодавством України батьківських обов`язків по догляду за дитиною, у період з 11 вересня 2024 року по 19 листопада 2025 року (більш точного часу не встановлено), тобто протягом тривалого часу, за місцем свого проживання в житловому будинку в АДРЕСА_2 , не забезпечила дітей необхідним харчуванням, належними побутовими та санітарно-гігієнічними умовами, не реагуючи на неодноразові рекомендації сімейного лікаря по забезпеченню раціонального вигодовування та харчування дитини, бездіяльно та безвідповідально ставилася до своїх батьківських обов`язків.
Ігноруючи вказані вимоги, розуміючи суспільну небезпечність таких дій, ОСОБА_3 злісно нехтувала своїми батьківськими обов`язками, що виразилось у формі злісного невиконання нею встановлених законом обов`язків по догляду за її малолітніми синами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що знаходиться у причинному зв`язку з настанням тяжких наслідків у вигляді дефіциту маси тіла, білково-енергетичної недостатності, затримки моторного та мовленнєвого розвитку, які набуті під впливом недостатнього у кількісному та якісному відношенні харчування, неправильного введення прикорму, недотримання режиму годування дитини та недостатнього перебування дитини на вулиці, трофічних порушень, зниження харчової толерантності, зниження імунологічної активності, порушення діяльності центральної нервової системи.
Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала у повному обсязі, фактичні обставини справи не оспорювала та показала, що має на утриманні шість малолітніх дітей, яких виховує та утримує сама, оскільки батько дітей помер. Потерпілі по справі – її малолітні двійнята ОСОБА_8 та ОСОБА_9 – народилися недоношеними з малою вагою. Через скрутне матеріальне становище, в якому опинилася її сім`я, у неї не було коштів для забезпечення дітям здорового харчування та належних побутових умов. На даний час вона звернулася по допомогу до соціальної служби та отримує матеріальну допомогу на дітей, тому в будинку є запас продуктів харчування, засоби гігієни, дрова. Діти одужують, набирають вагу. У вчиненому щиро покаялася, обіцяла більше не порушувати закон, просила суворо не карати.
Законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що отримавши повідомлення з лікарні про поступлення у важкому стані двох малолітніх дітей обвинуваченої, служба у справах дітей взяла сім`ю на облік як таку, що перебуває в складних матеріально-побутових умовах через важкий матеріальний стан. З тих пір службою у справах дітей було проведено оцінку потреб сім`ї, систематично проводиться огляд житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей. Наголосила, що обвинувачена усвідомила свою бездіяльність та виправила своє відношення до дітей: діти доглянуті, в будинку тепло, є запас дров для обігріву, наявний запас продуктів харчування, засобів гігієни, одягу та іграшок. Обвинувачена виконує рекомендації служби по догляду та вихованню дітей. Просила призначити обвинуваченій мінімальну міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасникам судового провадження було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши покази обвинуваченої та законного представника малолітніх потерпілих, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 доведена у злісному невиконанні матір`ю встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, та дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ст.166 КК України.
Обираючи обвинуваченій покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Те, що обвинувачена ОСОБА_3 винною себе визнала повністю, у вчиненому щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину, суд враховує, як обставини, що пом`якшують її покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , по справі не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує, що злочин відноситься до категорії нетяжких, однак вчинено відносно малолітніх дітей. Суд також враховує особу винної, а саме: ОСОБА_3 вину визнала, у вчиненому щиро покаялася, вчинила всі необхідні дії по усуненню заподіяної шкоди, за місцем проживання характеризується посередньо, згідно ст. 89 КК України є не судимою, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні шість малолітніх осіб, яких виховує сама, оскільки батько дітей помер, конкретні обставини справи.
Враховуючи наведене, а також, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, що передбачений санкцією статті, із застосуванням ст.79 КК України та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 ч.1 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Суд вважає, що підстав для призначення більш суворого покарання, не має. Враховуючи, що обвинувачена є матір`ю шести дітей віком до чотирнадцяти років, покарання у виді обмеження волі їй не може бути призначено.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст. 368-370, 374, 615 ч.15 КПК України,  

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.166 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.79 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї на підставі ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.
Копія вироку суду після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченій та прокурору.
Законний представник малолітніх потерпілих має право отримати копію вироку в суді.

Головуюча: 	ОСОБА_1