Справа № 383/7/26
Номер провадження 2/383/279/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді - Замші О.В., 
за участю секретаря судового засідання – Кареліної Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Бобринець Кіровоградської області цивільну справу за позовною заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів"звернулося до Бобринецького районного суду Кіровоградської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому вказано, що 16.04.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Z06.24087.005148169, за умовами якого відповідачу на умовах строковості, платності та поворотності було надано кредит в сумі 45000 грн. строком на 60 місяців з процентною ставкою за користування кредитними коштами 21,99% річних. 
Відповідач належним чином взяті згідно до зазначеного договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на дату подачі позову складає 117804 грн. 42 коп., в тому числі 42265 грн. 48 коп. - заборгованість за основним боргом, 29412 грн. 47 коп. - заборгованість за відсотками, 46126 грн. 47 коп. - заборгованість за комісіями. 
07.07.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів"укладено договір факторингу №07072023, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №Z06.24087.005148169 від 16.04.2019 року. 
Згідно реєстру боржників №2 до договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року до ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги за договором кредиту та страхування №Z06.24087.005148169 від 16.04.2019 року, укладеним між АТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 . 
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 умови укладеного договору не виконує, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 117804 грн. 42 коп. та судові витрати в сумі 3028 грн.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи провести за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Відзиву до суду не подала.
Представник відповідача адвокат Пономарьов О.В. до суду подав пояснення, в яких вказав, що відповідачем було частково погашено суму основного боргу та відсотків, що підтверджується розрахунком, а тому позовні вимоги відповідачем визнаються частково, а саме - основний борг в сумі 21081 грн. 05 коп. та сума нарахованих та несплачених відсотків в розмірі 29412 грн. 47 коп. Просить відмовити у стягненні нарахованої комісії 46126 грн. 47 грн., оскільки позивачем не надано жодного підтвердження факту надання таких послуг. Вважає умови договору, які передбачають плату за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості нікчемними та такими, що обмежують права споживача, порівняно з правами, встановленими Законом "Про споживче кредитування". Просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача.
За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.04.2019 оку між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування №Z06.24087.005148169, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 45000 грн. на рахунок № НОМЕР_1 , та позичальник доручив банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3904 грн. 11 коп., згідно з умовами договору добровільного страхування життя, через транзитний рахунок, відкритий в АТ «Ідея Банк». Кредит на загальну суму 45000 грн. надано на 60 місяців, датою повернення кредиту є 16.04.2024 року, процентна ставка змінювана 21,99% річних. Своїм власноручним підписом ОСОБА_1 підтвердила ознайомлення та згоду з умовами договору, тарифами. 
Банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 45000 грн. в строки визначені умовами договору, що підтверджується копією ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту від 16.04.2019 року.
Крім того, 16.04.2019 року відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, що є Додатком №1 до Договору кредиту та страхування №Z06.24087.005148169 від 16.04.2019 року, де сторонами узгоджено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну реальну річну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення.
07.07.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів"укладено договір факторингу №07072023, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №Z06.24087.005148169 від 16.04.2019 року. 
Згідно реєстру боржників №2 до договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року до ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги за договором кредиту та страхування №Z06.24087.005148169 від 16.04.2019 року, укладеним між АТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 . 
Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Презумпцію правомірності укладеного договору від 16.04.2019 року відповідачем не спростовано, отримання коштів підтверджено відповідним ордером, а факт користування коштами та часткове погашення заборгованості відповідачем - випискою по рахунку за період з 16.04.2019 року по 07.07.2023 року.
На підтвердження факту отримання кредиту ОСОБА_1 позивачем також надано довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z06.24087.005148169 від 16.04.2019 року станом на 07.07.2023 року, яка становить 117804 грн. 42 коп. та складається з 42265 грн. 48 коп. - заборгованість за основним боргом, 29412 грн. 47 коп. - заборгованість за відсотками, 46126 грн. 47 коп. - заборгованість за комісіями; а також виписку з 16.04.2019 року по 07.07.2023 року, де вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами за вказаний період.
Суд частково погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 року у справі №186/1333/16-ц (провадження №61-27618св18), викладено правовий висновок про те, що умовами договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Так, Верховний Суд у постанові від 16.11.2016 року у справі №6-1746цс16 дійшов висновку, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме, як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливим є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом встановлено, що пунктом 1.5 Договору №Z06.24087.005148169 від 16.04.2019 року визначено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до пункту 5 Додатку №1 як "Інші послуги Банку".
Проте, умови цього Договору, викладені у п. 1.5 є нікчемними, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки викладені без заначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме, як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), та є несправедливими положення договору про споживчий кредит, оскільки дає підставу дійти висновку, що до договору споживчого кредиту включено умови, якими встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, тому обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом.
Також суд звертає увагу, що на спростування цих обставин стороною позивача не додано належних та допустимих доказів, також не додано Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб чи його копії.
З врахуванням наведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункт кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що нарахована заборгованість по оплаті за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 46126 грн. 47 коп. не підлягає стягненню, тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню з вказаних підстав.
Також із суми заборгованості підлягає виключенню сума 23918 грн. 95 коп. безпідставно зарахована позивачем в рахунок сплати послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості за нікчемною умовою п.1.5 Договору, та яка фактично відноситься до часткового погашення тіла кредиту.
Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 45000 грн. (за виключенням суми 23918 грн. 95 коп. безпідставно зарахованої позивачем в рахунок сплати послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості) та сума нарахованих та несплачених відсотків у розмірі 29412 грн. 47 коп., а тому позов про стягнення заборгованості в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором №Z06.24087.005148169 від 16.04.2019 року в загальному розмірі 50493 грн. 52 коп., з яких: 21081 грн. 05 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 29412 грн. 47 коп. сума нарахованих та несплачених відсотків.
Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме, згідно розрахунку: 50493 грн. 52 коп. (задоволена частина вимог) : 117804 грн. 42 коп. (ціна позову) х 100 = 42,86%, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1297 грн. 80 коп. (42,86% від 1297 грн. 80 коп.).
Керуючись статтями 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість кредитним договором №Z06.24087.005148169 від 16.04.2019 року в сумі 50493 грн. 52 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" 1297 грн. 80 коп. відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів", місцезнаходження за адресою: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, Київська область, ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 23.03.2026 року.

Суддя Олена ЗАМША