Справа № 645/2806/26
Провадження № 1-кп/645/382/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
06 квітня 2026 року           м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі судових засідань – ОСОБА_2 
розглянувши в приміщенні суду у м. Харкова в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025275440000980 від 02.09.2025 року за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Приблизно на початку серпня 2025 року, у невстановлений судом час, ОСОБА_4 , не будучи усвідомленою у злочинних діях ОСОБА_3 передала останньому у тимчасове користування свою банківську картку АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_1 . 20.08.2025 року на створеній заявці про допомогу у послугах трансферу на веб-сайті «della.ua», яке розмістила ОСОБА_5 , яке побачив ОСОБА_3 , та з метою замовлення транспорту написавши в месенджері «viber» на номер мобільного НОМЕР_2 . В ході спілкування між ОСОБА_5 та у ОСОБА_3 , виник протиправний намір, спрямований ввести в оману потерпілу щодо надання вищезазначених послуг, достовірно знаючи, що не буде виконувати подальші зобов`язання, оскільки не є власником надання зазначених послуг та умовою надання послуг визначив передоплату у розмірі 6 000 гривень, яку необхідно перерахувати на банківський рахунок, на що ОСОБА_5 погодилася. Надалі ОСОБА_3 , надав потерпілій ОСОБА_5 , номер банківської картки своєї матері № НОМЕР_1 . Діючи з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, достовірно розуміючи що виконувати домовленості не збирається, отримавши від ОСОБА_5 , 20.08.2025 о 19 год. 28 хв. яка зі своєї банківської картки перерахував на банківську картку АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 6 000 гривень. Водночас ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання, отримавши грошові кошти в сумі 6 000 гривень, реалізував свій злочинний умисел на їх заволодіння шляхом обману, оскільки отримав можливість ними розпорядитись на власний розсуд ОСОБА_3 , обготівкував в банкоматі АТ КБ «ПриватБанк», 006250 CAHA 0661, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Амосова, буд. 26. 
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6 000 гривень (шість тисяч гривень).
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
До обвинувального акту відносно ОСОБА_3 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_6 , відповідно до якої ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
Потерпіла також надала відповідну заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності всіх учасників справи.
Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось. 
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого ОСОБА_3  встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не засуджений (довідка № 26086426026393765842, вирок Київського районного суду м.Харкова від 15.12.2016 року (справа №640/18787/16), вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2017 року (справа №127/16456/17) як вбачається з повідомлення КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 12.03.2026 року № 2145, ОСОБА_3  на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, згідно повідомлення КНП «Обласний психоневрологічний диспансер №3» № 1076 від 09.03.2026 року ОСОБА_3 , впродовж останніх п`яти років за допомогою не зверталася. 
Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.
Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Так, санкція КК України передбачає покарання у вигляді штрафу, але оскільки обвинувачений не працевлаштований, суд не призначає йому вказаний вид покарання. 
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 до пробаційного нагляду такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: