ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2026 р. справа № 300/313/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії від 04.12.2025 за № 092950021691;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди з 06.09.1982 по 09.11.1982 (2 місяці, 4 дні), з 01.06.1988 по 22.06.1988 (22 дні), з 23.06.1988 по 31.12.1992 (4 роки, 6 місяців, 9 днів), з 02.03.1995 по 10.09.1999 (4 роки, 6 місяців, 9 днів) та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.08.2025 – з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області протиправно оскаржуваним рішенням відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки безпідставно не зарахувало до страхового стажу позивача періоди роботи: з 06.09.1982 по 09.11.1982, оскільки у довідці не повністю зазначено ім`я та по батькові; з 01.06.1988 по 01.10.2000, оскільки відсутній запис про звільнення з колгоспу «Гвіздецький», довідки про перейменування радгоспів та колгоспів, інформація про сплату страхових внесків. Позивач вважає таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії від 04.12.2025 за № 092950021691 протиправним, оскільки працівник не може нести відповідальність за заповнення роботодавцем трудової книжки та несплату страхових внесків.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
11.02.2026 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло пояснення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до якого представник третьої особи вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі. Так, представник третьої особи зазначив, що в позивача недостатньо страхового стажу для призначення пенсії за віком. Так, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи: з 06.09.1982 по 09.11.1982, оскільки у довідці не повністю зазначено ім`я та по батькові, рекомендовано підтвердити таку довідку первинними документами; з 01.06.1988 по 01.10.2000, оскільки відсутній запис про звільнення з колгоспу «Гвіздецький», довідки про перейменування радгоспів та колгоспів, інформація про сплату страхових внесків. Представник третьої особи просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 40-48).
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалося. Ухвалу від 23.01.2026 про відкриття провадження доставлено відповідачу в його електронний кабінет 23.01.2026. 
Згідно з частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, вважається, що відповідачу вручено ухвалу суду від 23.01.2026 належним чином, а справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.11.2025 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.
За результатами розгляду заяви від 26.11.2025 за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 04.12.2025 за № 092950021691 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV. Підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії була відсутність необхідного страхового стажу. Відповідачем враховано страховий стаж 24 роки 04 місяці 17 днів, необхідний страховий стаж 32 роки. За результатом розгляду документів, доданих до заяви до загального страхового стажу відповідачем не зараховано періоди роботи: за трудовою книжкою від 07.12.1982 серії НОМЕР_1 робота в колгоспі з 01.06.1988 по 22.06.1988 та за уточнюючою довідкою за зазначений період від 20.08.2025 № Б-63/12-20, оскільки у довідці не повністю зазначено ім`я та по батькові заявника, довідка потребує підтвердження первинними документами; з 23.06.1988 по 01.10.2000, оскільки відсутній запис про звільнення з колгоспу «Гвіздецький» та довідки про перейменування радгоспу «Росія» в радгосп «Гвіздецький», далі в колгоспі «Гвіздецький», в Гвіздецьку спілку селян, в Сільськогосподарський кооператив «Гвіздень» та відсутня інформація про сплату страхових внесків в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка ОК-5). Для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку, видану організацією, в якій працювала заявник, на підставі первинних документів за час виконання робіт та довідку про перейменування організації; за довідкою від 22.08.2025 № Б-61/12-20 з 06.09.1982 по 09.11.1982, оскільки у довідці не повністю зазначено ім`я та по батькові заявниці, довідка потребує підтвердження первинними документами; період догляду за дитиною 10.09.1996 р.н. до досягнення нею 3-річного віку, оскільки у свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання дитиною паспорта. Для зарахування необхідно надати скановану копію паспорта дитини (а.с. 31).
12.12.2025 позивач повторно звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.
За результатами розгляду заяви від 12.12.2025 за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 18.12.2025 за № 092950021691 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, згідно якого позивачу не зараховано вищевказані періоди до страхового стажу з аналогічних підстав (а.с. 30).
Листом від 23.12.2025 № 0900-0211-8/63604 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області направило позивачу рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.12.2025 за № 092950021691 про відмову в призначенні пенсії (а.с. 29).
Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії від 04.12.2025 за № 092950021691, позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому просить суд скасувати таке рішення та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періоди з 06.09.1982 по 09.11.1982 (2 місяці, 4 дні), з 01.06.1988 по 22.06.1988 (22 дні), з 23.06.1988 по 31.12.1992 (4 роки, 6 місяців, 9 днів), з 02.03.1995 по 10.09.1999 (4 роки, 6 місяців, 9 днів) та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.08.2025 – з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсії за віком врегульовані статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 роки.
Згідно копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6), а тому на час звернення із заявою від 26.11.2025 про призначення пенсії за віком, позивач досягла пенсійного віку 60-ти років. Таким чином, для призначення позивачу пенсії по за віком необхідна наявність страхового стажу не менше 32 роки.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як зазначено вище, відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності трудової книжки стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Як встановлено судом вище, за результатами розгляду заяви від 26.11.2025 за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 04.12.2025 за № 092950021691 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV. Підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії була відсутність необхідного страхового стажу. Відповідачем враховано страховий стаж 24 роки 04 місяці 17 днів, необхідний страховий стаж 32 роки. За результатом розгляду документів, доданих до заяви до загального страхового стажу відповідачем не зараховано періоди роботи: за трудовою книжкою від 07.12.1982 серії НОМЕР_1 робота в колгоспі з 01.06.1988 по 22.06.1988 та за уточнюючою довідкою за зазначений період від 20.08.2025 № Б-63/12-20, оскільки у довідці не повністю зазначено ім`я та по батькові заявника, довідка потребує підтвердження первинними документами; з 23.06.1988 по 01.10.2000, оскільки відсутній запис про звільнення з колгоспу «Гвіздецький» та довідки про перейменування радгоспу «Росія» в радгосп «Гвіздецький», далі в колгоспі «Гвіздецький», в Гвіздецьку спілку селян, в Сільськогосподарський кооператив «Гвіздець» та відсутня інформація про сплату страхових внесків в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка ОК-5). Для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку, видану організацією, в якій працювала заявник, на підставі первинних документів за час виконання робіт та довідку про перейменування організації; за довідкою від 22.08.2025 № Б-61/12-20 з 06.09.1982 по 09.11.1982, оскільки у довідці не повністю зазначено ім`я та по батькові заявниці, довідка потребує підтвердження первинними документами; період догляду за дитиною 10.09.1996 р.н. до досягнення нею 3-річного віку, оскільки у свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання дитиною паспорта. Для зарахування необхідно надати скановану копію паспорта дитини (а.с. 31).
Щодо періоду роботи з 06.09.1982 по 09.11.1982, то суд вказує на таке.
Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07.12.1982, позивач: з 06.09.1982 прийнята на роботу в Городенківський сирзавод на посаду робочої сирцеху; з 09.11.1982 звільнена з роботи за власним бажанням (зворотній бік а.с. 8).
В спірному випадку записи в трудовій книжці про вищевказаний період роботи з 06.09.1982 по 09.11.1982 здійснено відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та не викликають будь-яких сумнівів в достовірності таких записів, оскільки записані акуратно, є чіткими, зрозумілими та містять всю необхідну інформацію, а саме: дати прийняття на роботу, посада; найменування підприємства, де працювала позивач, а також зазначено на підставі якого наказу позивач звільнена з роботи, містить відтиск печатки підприємства та підпис уповноваженої особи роботодавця. 
З огляду на те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а тому в позивача не було необхідності надавати додаткові документи в підтвердження вищевказаного періоду роботи з 06.09.1982 по 09.11.1982.
Натомість, ОСОБА_1 додатково надала пенсійному органу архівну довідку Відділу «трудовий архів» Городенківської міської ради від 22.08.2025 № Б-61/12-20, згідно якої ОСОБА_2 (так у документі) Дмитрівна прийнята на роботу сирзавод під. робочою сирцеху І р., до роботи приступила 06.09.1982 (наказ по Городенківському сирзаводу від 09.09.1982 № 141, п. 4), звільнена з роботи ОСОБА_2 (так у документі) в зв`язку з поганим станом здоров`я з 09.11.1982 (наказ по Городенківському сирзаводу від 09.11.1982 № 155, п. 1) (зворотній бік а.с. 28).
В рішенні від 04.12.2025 за № 092950021691 про відмову у призначенні пенсії відповідач зазначив, що в довідці не повністю зазначено ім`я та по батькові заявника, довідка потребує підтвердження первинними документами.
Такі доводи відповідача свідчать про надмірний формалізм пенсійного органу під час надання оцінки архівній довідці Відділу «трудовий архів» Городенківської міської ради від 22.08.2025 № Б-61/12-20, оскільки прізвище « ОСОБА_3 » є дівочим прізвищем позивача, яке зазначене в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07.12.1982, ім`я « ОСОБА_4 » є скороченою формою ім`я « ОСОБА_5 », а зазначення першої літери по батькові “ ОСОБА_6 ” є скороченим ініціалом від “ ОСОБА_7 ”, що дає змогу встановити, що мова йде саме про позивача, за відсутності даних щодо інших осіб з таким прізвищем, іменем та по батькові.
Суд звертає увагу на те, що відомості такої довідки від 22.08.2025 № Б-61/12-20 не містять жодних суперечностей з відомостями трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07.12.1982, а додатково підтверджують факт роботи позивача з 06.09.1982 по 09.11.1982 на Городенківському сирзаводі.
Таким чином, період роботи з 06.09.1982 по 09.11.1982 підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .
Щодо періоду роботи з 01.06.1988 по 22.06.1988, то суд звертає увагу на таке.
Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07.12.1982, позивач: з 01.06.1988 прийнята в колгосп «Україна» на посаду економіста; з 22.06.1988 звільнена з роботи за власним бажанням (а.с. 9-10).
В спірному випадку записи в трудовій книжці про вищевказаний період роботи з 01.06.1988 по 22.06.1988 здійснено відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та не викликають будь-яких сумнівів в достовірності таких записів, оскільки записані акуратно, є чіткими, зрозумілими та містять всю необхідну інформацію, а саме: дати прийняття на роботу, посада; найменування підприємства, де працювала позивач, а також зазначено на підставі якого рішення правління позивач звільнена з роботи, містить відтиск печатки підприємства та підпис уповноваженої особи роботодавця. 
З огляду на те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а тому в позивача не було необхідності надавати додаткові документи в підтвердження вищевказаного періоду роботи з 01.06.1988 по 22.06.1988.
Натомість, ОСОБА_1 додатково надала пенсійному органу архівну довідку Відділу «трудовий архів» Городенківської міської ради від 20.08.2025 № Б-63/12-20, згідно якої ОСОБА_2 (так у документі) працювала у колгоспі «Україна» Городенківського району Івано-Франківської області. В книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників не значиться, тому її трудовий стаж взятий із відомостей по заробітній платі за 1998 рік який за червень 1988 року становить 17 відпрацьованих людино-днів (а.с. 26).
В рішенні від 04.12.2025 за № 092950021691 про відмову у призначенні пенсії відповідач зазначив, що в довідці не повністю зазначено ім`я та по батькові заявника, довідка потребує підтвердження первинними документами.
Такі доводи відповідача свідчать про надмірний формалізм пенсійного органу під час надання оцінки архівній довідці Відділу «трудовий архів» Городенківської міської ради від 20.08.2025 № Б-63/12-20, оскільки прізвище « ОСОБА_3 » є дівочим прізвищем позивача, яке зазначене в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07.12.1982, ім`я « ОСОБА_4 » є скороченою формою ім`я « ОСОБА_5 », а зазначення першої літери по батькові “ ОСОБА_6 ” є скороченим ініціалом від “ ОСОБА_7 ”, що дає змогу встановити, що мова йде саме про позивача, за відсутності даних щодо інших осіб з таким прізвищем, іменем та по батькові.
Суд звертає увагу на те, що відомості такої довідки від 20.08.2025 № Б-63/12-20 не містять жодних суперечностей з відомостями трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07.12.1982, а додатково підтверджують факт роботи позивача з 01.06.1988 по 22.06.1988 в колгоспі «Україна».
Таким чином, період роботи з 01.06.1988 по 22.06.1988 підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .
Що стосується періодів роботи з 23.06.1988 по 31.12.1992 та з 02.03.1995 по 10.09.1999, то суд вказує на таке.
Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07.12.1982, позивач: з 23.06.1988 прийнята в радгосп «Росія» на посаду бухгалтера; з 15.02.1990 радгосп «Росія» перейменовано в радгосп «Гвіздецький»; з 01.03.1991 радгосп «Гвіздецький» перейменовано в колгосп «Гвіздецький»; з 09.03.1990 позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку; з 01.01.1993 перебувала у безоплатній відпустці по догляду за дитиною згідно довідки з лікарні; з 02.03.1995 позивач прийнята на посаду бухгалтера після закінчення відпустки по догляду за дитиною; з 09.11.1996 перебувала в оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до трьох років; з 10.09.1999 перебувала в безоплатній відпустці по догляду за дитиною до 4-х років; з 10.03.2000 Гвіздецьку спілку селян реорганізовано в сільськогосподарський кооператив «Гвіздець»; з 08.09.2000 позивач перебувала у безоплатній відпустці по догляду за дитиною до 6-ти років; з 01.10.2001 звільнена з роботи з угодою сторін (а.с. 10-11).
Вищевказані записи в трудовій книжці здійснено відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та не викликають будь-яких сумнівів в достовірності таких записів, оскільки записані акуратно, є чіткими, зрозумілими та містять всю необхідну інформацію, а саме: дати прийняття на роботу, посада; найменування підприємства, де працювала позивач, а також зазначено на підставі якого рішення правління позивач звільнена з роботи, містить відтиск печатки підприємства та підпис уповноваженої особи роботодавця. 
Окрім цього, трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07.12.1982 містить записи в хронологічному порядку про перейменування радгоспу «Росія» в радгосп «Гвіздецький» (запис № 12 від 15.02.1990), про перетворення радгоспу «Гвіздецький» в колгосп «Гвіздецький» (запис № 13 від 01.03.1991), про реорганізацію Гвіздецької спілки селян в Сільськогосподарський кооператив «Гвіздець» (запис № 20 від 08.09.2000), а тому відповідач безпідставно зазначив в рішенні від 04.12.2025 за № 092950021691 доводи про неподання позивачем довідки про перейменування радгоспу «Росія» в радгосп «Гвіздецький», далі в колгоспі «Гвіздецький», в Сільськогосподарський кооператив «Гвіздець».
Водночас, до позовної заяви позивач долучила: 
копію архівної довідки Архівного відділу Коломийської райдержадміністрації від 24.11.2025 № 04-01/Б-115 про заробітну плату за період з червня 1988 року по березень 1990 року. В архівній довідці зазначено, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці радгоспу «Росія», колгоспу «Гвіздецький», спілки селян «Гвіздецька» за 1988 рік значиться прізвище ОСОБА_2 (так у документі), за 1989-1991 роки – ОСОБА_2 (так у документі), за 1993 рік – ОСОБА_1 (так у документі) (а.с. 19);
копію архівної довідки Архівного відділу Коломийської райдержадміністрації від 24.11.2025 № 04-01/Б-120, якою надано архівний витяг із протоколу №1 засідання правління колгоспу «Гвіздецький» від 23.03.1991 про прийняття ОСОБА_1 в члени колгоспу (а.с. 20);
копію наказу радгосп «Росія» за № 21 від 23.06.1988 про прийняття ОСОБА_2 на посаду бухгалтера (зворотній бік а.с. 20);
копію архівної довідки Архівного відділу Коломийської райдержадміністрації від 24.11.2025 № 04-01/Б-118, якою надано архівний витяг із протоколу №2 загальних зборів трудового колективу радгоспу «Росія» від 15.02.1990 про зміну назви на радгосп «Гвіздецьки» (а.с. 23);
копію архівної довідки Архівного відділу Коломийської райдержадміністрації від 24.11.2025 № 04-01/Б-119, якою надано архівний витяг із протоколу №1 зборів уповноважених колгоспу «Гвіздецький» від 28.02.1991 про перетворення радгоспу «Гвіздецький» в колгосп «Гвіздецький» з 01.03.1991 (зворотній бік а.с. 23);
копію архівної довідки Архівного відділу Коломийської райдержадміністрації від 24.11.2025 № 04-01/Б-121, якою надано архівний витяг із протоколу №5 зборів уповноважених колгоспу «Гвіздецький» від 13.11.1991 про реорганізацію колгоспу «Гвіздецький» в Гвіздецьку спілку селян (а.с. 24);
копію архівної довідки Архівного відділу Коломийської райдержадміністрації від 24.11.2025 № 04-01/Б-125, якою надано архівний витяг із протоколу №1 загальних зборів СК «Гвіздець» від 10.03.2000 про реорганізацію Гвіздецької спілки селян і створення сільськогосподарського кооперативу «Гвіздець» (зворотній бік а.с. 24);
копію архівної довідки Архівного відділу Коломийської райдержадміністрації від 24.11.2025 № 04-01/Б-114 про кількість вироблених трудоднів за 1995-1996 роки. В архівній довідці зазначено, що в книгах обліку трудового стажу та книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Гвіздецький», спілки селян «Гвіздецька» за 1991 рік значиться прізвище ОСОБА_2 (так у документі), за 1993, 1997 роки – ОСОБА_1 (так у документі), за 1995-1996 роки – ОСОБА_1 (так у документі) (зворотній бік а.с. 22).
Вищевказані документи додатково підтверджують обставини перейменування радгоспу «Росія» в радгосп «Гвіздецький», далі перетворення в колгосп «Гвіздецький», реорганізацію в Гвіздецьку спілку селян та реорганізацію в Сільськогосподарський кооператив «Гвіздець».
Щодо доводів відповідача про відсутність запис про звільнення позивача з колгоспу «Гвіздецький», то суд звертає увагу на те, що згідно витягу з протоколу №5 зборів уповноважених колгоспу «Гвіздецький» від 13.11.1991 колгосп «Гвіздецький» реорганізовано в Гвіздецьку спілку селян. В період такої реорганізації ОСОБА_8 з 09.03.1990 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку та з 01.01.1993 перебувала у безоплатній відпустці по догляду за дитиною згідно довідки з лікарні. Так, після закінчення відпустки по догляду за дитиною, з 02.03.1995 позивач прийнята на посаду бухгалтера що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 07.12.1982.
Таким чином, ОСОБА_8 працювала на посаді бухгалтера як в радгоспі «Росія», так і надалі в його правонаступників - колгоспі «Гвіздецький» та Гвіздецькій спілці селян, що не вимагало вчинення в трудовій книжці окремого запису про звільнення з такої посади та прийняття на таку ж посаду в реорганізованому підприємстві.
Окрім цього, згідно копії архівної довідки Архівного відділу Коломийської райдержадміністрації від 24.11.2025 № 04-01/Б-123, якою надано архівний витяг із протоколу № 4 засідання Ради Гвіздецької спілки селян від 27.03.1995 про розгляд заяви ОСОБА_1 про прийняття на роботу та перевід на іншу роботу, за результатом якого прийнято рішення прийняти ОСОБА_9 (так у документі) Дмитрівну на посаду бухгалтера після закінчення відпустки по догляду за дитиною з 02.03.1995 згідно поданої заяви (зворотній бік а.с. 21).
Також суд звертає увагу на те, що пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок “Про трудові книжки робітників і службовців” від 06.09.1973 № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналогічні положення містяться в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України “Про трудові книжки працівників” від 27.04.1993 № 301, згідно якого відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
В спірному випадку трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07.12.1982 оформлена відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, оскільки містить інформацію стосовно вищевказаних періодів роботи позивача, а саме: дати прийняття на роботу, посада; найменування підприємства, де працював позивач, а також зазначено на підставі якого наказу позивач звільнений з роботи, містить відтиск печатки підприємства та підпис директора.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд вважає, що заперечення відповідача щодо наданої позивачем трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії позивача. 
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, від 19.12.2019 у справі № 307/541/17.
Щодо доводів відповідача про те, що в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про сплату страхових внесків за вказаний період.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із статтею 20 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Частиною другої статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до статті 106 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.
Отже, посадові особи таких страхувальників, відповідальні за сплату страхованих внесків, в разі їх несплати, несуть передбачену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність, а пенсійний орган застосовує до страхувальників фінансові санкції та здійснює заходи щодо стягнення такої заборгованості зі сплати страхових внесків.
Тобто щодо періодів трудової діяльності після 1 липня 2000, то Верховний Суд при застосуванні норм Закону “Про пенсійне забезпечення” (статті 56), Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (статті 20, 24, 40, 106) дійшов висновку, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Невиконання підприємством-страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавляти соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. Протилежний підхід є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. 
Отже, ОСОБА_1 не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо нарахування та належної сплати страхових внесків. Наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду її роботи. 
Аналогічні висновки містять Постанови Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 20 березня 2019 у справі № 688/947/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 683/1814/16-а, від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а, від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а, від 17 листопада 2021 року у справі № 242/5635/16-а, від 30.12.2021 у справі № 348/1249/17).
В спірному випадку, позивач з 10.09.1999 перебувала в безоплатній відпустці по догляду за дитиною до 4-х років, а з 08.09.2000 - у безоплатній відпустці по догляду за дитиною до 6-ти років, з 01.10.2001 звільнена з роботи з угодою сторін. Таким чином, в зазначений період роботодавець був звільнений від обов`язку сплачувати страхові внески за позивача (а.с. 10-11).
З огляду на зміст позовних вимог, періоди перебування ОСОБА_1 в безоплатній відпустці по догляду за дитиною понад три роки, а саме: з 01.01.1993 по 01.03.1995 та з 10.09.1999 по 01.10.2001 не є спірними в цій справі, оскільки позивач просить суд зарахувати до страхового стажу із періоду з 23.06.1988 по 01.10.2001 лише періоди з 23.06.1988 по 31.12.1992 та з 02.03.1995 по 09.09.1999.
Частиною третьою статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. Так, пунктом "ж" вказаної норми, встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Пунктом 11 Порядку №637 визначено, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
З огляду на зміст наведених норм, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі одного з таких документів: або свідоцтва про народження дитини, або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть). Таким чином, безпідставними є вимоги пенсійного органу про обов`язкове подання паспорта в підтвердження часу догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, за умови подання свідоцтва про народження дитини.
В спірному випадку, позивач до позовної заяви долучила копію паспорта свого сина – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).
Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень передбачених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вказують на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 04.12.2025 за № 092950021691 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, оскільки таке рішення прийнято безпідставно, необґрунтовано та непропорційно. Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 04.12.2025 за № 092950021691 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком належить скасувати як протиправне.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Враховуючи до страхового стажу спірні періоди робіт позивач має достатній вік та стаж для призначення з 29.08.2025 пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.
Таким чином, суд дійшов до висновку, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частин першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 гривень. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 04.12.2025 за № 092950021691 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 06.09.1982 по 09.11.1982, з 01.06.1988 по 22.06.1988, з 23.06.1988 по 31.12.1992, з 02.03.1995 по 09.09.1999.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 29.08.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, код ЄДРПОУ 22933548) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.