465/480/23
1-кп/465/133/26 

Вирок
Іменем України
19.02.2026        м. Львів 
Франківський районний суд м. Львова у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченої ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022141370000795 від 27 листопада 2022 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
про обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 354 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді лікаря - психіатра 15 психоневрологічного відділення Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», юридична адреса м.Львів, вул. Кульпарківська, 95, не будучи службовою особою, але використовуючи своє становище, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в ході проходження в період часу з 28.10.2022 по 25.11.2022 пацієнтом - військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ОСОБА_7 стаціонарного лікування у вказаному лікувальному закладі з діагнозом «посттравматичний стресовий розлад з тривожно - депресивною симптоматикою», будучи лікуючим лікарем останнього, усвідомлюючи, що виписний епікриз є документом, який підтверджує факт його перебування на лікуванні, і, в разі непред`явлення вказаного документу у військову частину за місцем несення служби, ОСОБА_7 може бути притягнено до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, умисно створила умови, за яких він вимушений надати їй неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, знаходячись у власному кабінеті 15 психоневрологічного відділення КНП ЛОР «ЛОКПЛ», неодноразово висловлювала вимоги про надання ОСОБА_7 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 200 (двісті) доларів США за вчинення дій з використанням свого становища, а саме за виготовлення та видачу йому медичної документації про проходження ним лікування у 15 психоневрологічному відділенні КНП ЛОР «ЛОКПЛ» упродовж 28.10.2022 - 25.11.2022 - виписного епікризу.
У подальшому, 02.12.2022, близько 11 години 20 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні її кабінету в 15 психоневрологічному відділенні КНП ЛОР «ЛОКПЛ», видала ОСОБА_7 зазначений вище виписний епікриз і на виконання своїх раніше пред`явлених йому вимог, одержала від нього неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 200 (двісті) доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 02.12.2022 становило 7 313 (сім тисяч триста тринадцять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 зазначила, що на даний момент працює завідувачем 15-го відділення КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», а раніше працювала на посаді лікаря. В її обов`язки входила лікувальна частина, це надання медичної допомоги пацієнтам, а також проведення ВЛК, тобто медичного огляду щодо придатності осіб до військової служби. Військовослужбовця ОСОБА_7 вона лікувала двічі. За наслідками лікування першого разу йому було видано виписний епікриз. Він поступив для проходження ВЛК. В процесі проходження ВЛК він хотів, щоб його визнали непридатним для військової служби, намагався щось пропонувати, але йому було відмовлено та повідомлено, що висновок стосовно нього будуть проводити об`єктивно. Дуже довго він не приходив за випискою. Вказала, що дзвонила і питала чому він так довго не приходить за випискою, адже він мав її представити у військову частину. Перед тим як прийти ОСОБА_7 зателефонував їй та запитав чи вона сьогодні на роботі. Коли ОСОБА_7 прийшов за випискою, як потім вияснилось він залишив в кабінеті грошові кошти. Гроші не вимагала, жодних розмов ні з ним, ні з родиною про це не вела, з його дружиною не знайома, тому свою вину не визнає. 
Суд, заслухавши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту на підтвердження тих чи інших обставин, що підлягають доказуванню у вказаному кримінальному провадженні, приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч.1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
На доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.354 КК України судом здійснено аналіз доказів, що були надані та досліджені в ході судового розгляду, а саме:
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №12022141370000795;
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №12022141370000795;
- реєстраційна картка повідомлення на лінію «102» про те, що 26.11.2022 надійшло повідомлення з Жидачівського ВП ЄО №4355, що 26.11.2022 у ВП №1 Стрийського РУП надійшла заява від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якій просить прийняти міри до лікаря Львівської психіатричної лікарні у м. Львові по вул. Кульпарківська, 95, ОСОБА_9 , якій заявниця 13.09.2022 передала грошові кошти в сумі 7 тис. грн. за те, щоб вона дала виписку для чоловіка заявниці - ОСОБА_7 щодо проходження лікування у вищевказаному закладі. Також неодноразово здійснює телефонні дзвінки з метою подальшої дачі неправомірної вигоди;
- реєстраційна картка повідомлення на лінію «102» про те, що 26.11.2022 надійшло повідомлення по телефону з Жидачівського ВП ЄО №4353 від гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що його лікуючий лікар у м. Львів вимагає хабар у розмірі 200 доларів за виписку із мед. закладу за адресою: м.Львів, вул. Кульпарківська, 95. Передача грошей має відбутись у м. Львів в приміщенні вищевказаної лікарні 28.11.2022 близько 09:30 год.;
- матеріали перевірки ІПНП №4355 від 26.11.2022;
- матеріали перевірки ІПНП №4353 від 26.11.2022;
- заява ОСОБА_7 про те, що упродовж вересня - листопада 2022 року він проходив лікування в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 95. Наприкінці листопада 2022 року в ході лікування службові особи даної лікарні почали вимагати від нього грошові кошти за видачу документів про результати лікування у даній лікувальній установі;
- пояснення ОСОБА_7 про те, що перебуваючи на лікуванні в КНП ЛОР «ЛОКПЛ» 25.10.2022 був виписаний лікуючою лікаркою ОСОБА_4 , яка сказала, що йому потрібно приїхати ще 28.11.2022 близько 09:30 год. за випискою та те, що потрібно віддячитись в сумі 200 доларів США;
- електронна реєстраційна картка звернення ОСОБА_7 , яке надійшло на СТЛ Державного бюро розслідувань 26.11.2022;
- матеріали перевірки ІПНП №12123 від 26.11.2022;
- матеріали перевірки ІПНП №12121 від 26.11.2022;
- письмова згода ОСОБА_7 на залучення до конфіденційного співробітництва під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій;
- постанова слідчого СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 від 28.11.2022 про залучення до участі у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №12022141370000795 від 27.11.2022 громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою отримання під час досудового розслідування відомостей, які мають значення для досудового розслідування виявленого кримінального правопорушення;
- протокол попередження про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування та роз`яснення прав особи, залученої до проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 28.11.2022;
- пам`ятка про процесуальні права та обов`язки викривача ОСОБА_7 ;
- копія паспорта та воєнного квитка ОСОБА_7 ;
- рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС відділу захисту інтересів суспільства та держави ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 від 29.11.2022 року про необхідність проведення негласних слідчих дій;
- ухвала слідчого судді Львівського апеляційного суду від 30.11.2022 про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який користується телефоном НОМЕР_2 ;
- ухвала слідчого судді Львівського апеляційного суду від 30.11.2022 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та користується абонентським номером НОМЕР_3 ;
- протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 05.12.2022, в якому зафіксовано, що 02.12.2022 в період часу з 10:45 год. до 10:58 год. слідчим СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, ОСОБА_10 ,, знаходячись за адресою: м.Львів, вул. Генерала Чупринки, 85 у службовому кабінеті Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області, проведено огляд, помічення та вручення добровільно наданих громадянином ОСОБА_7 грошових коштів, про що було складено відповідний протокол. В ході огляду, помічення та вручення грошових коштів, оглянуті грошові кошти в сумі 200 доларів США, номіналом банкнот по 100 доларів США, серії РН06090505В Н8, серії LG96047124 C G7. В ході огляду, помічення та вручення грошових коштів вказані грошові кошти були передані ОСОБА_7 для подальшого їх використання під час проведення заходів з підтвердження фактичних даних злочинної діяльності ОСОБА_12 та ОСОБА_4 . У подальшому, 02.12.2022 близько 11:25 ОСОБА_7 , прибув до КНП ЛОР «ЛОКПЛ» у 15 психоневрологічне відділення у кабінет ОСОБА_4 . В ході спеціального слідчого експерименту, будучи у відповідних умовах та обстановці, максимально наближеної до реальної в період часу з 11:25-11:27 ОСОБА_7 , поклав на робочий стіл в папку ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 200 доларів США, за видачу документів про результати його лікування. Після цього, контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту було завершено о 11:27 год., 02.12.2022 та прийнято рішення про проведення невідкладеного обшуку, з метою виявлення та вилучення помічених грошових коштів в сумі 200 доларів США;
- протокол про результати аудіо -, відеоконтролю за особою від 26.12.2022;
- заява ОСОБА_7 про те, що він добровільно надав грошові кошти в сумі 200 доларів США номіналом банкнот по 100, для використання таких при проведенні слідчих, негласних дій;
- протокол огляду, помічення та вручення грошових коштів від 02.12.2022 ;
- ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 06.12.2022 (справа №465/7323/22, провадження 1-кс/465/2091/22) про проведення обшуку;
- ухвала слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 06.12.2022 (справа №465/7323/22, провадження 1-кс/465/2092/22) про накладення арешту; 
- медична карта стаціонарного хворого ОСОБА_7 №8898/2022;
- довідка військо - лікарської комісії;
- висновок експерта №4438-Е від 05.01.2023 за результатами проведення криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин, згідно якого на поверхнях диска фільтрувального паперу, який позначений слідчим, як зразок (взірець) спеціального хімічного препарату «Промінь - 1», є нашарування дрібнодисперсної спеціальної хімічної речовини органічної природи, яка у фільтрованих ультрафіолетових променях ртутно - кварцевого освітлювача («CAMAG» при довжині хвилі 254 нм та 366 нм) виявляє флуоресцентні властивості, у виглядів зеленувато - жовтої люмінесценції. На поверхнях диска фільтрувального паперу із змивами з лівої руки гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є нашарування спеціального хімічного препарату органічної природи із зеленувато - жовтою люмінесценцією «Промінь - 1», який має спільну родову належність із зразком (взірець) спеціального хімічного препарату «Промінь - 1», наданим для дослідження на поверхнях диска фільтрувального паперу. На поверхнях диска фільтрувального паперу із змивами з правої руки гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нашарувань спеціального хімічного препарату «Промінь - 1» не має. На поверхнях двох банкнот номінальною вартістю 100 доларів США (спецпакеті №KIV 3107046) з позначенням серії та номера: РН 06090505 В Н8, LG 96047124 C G7, є нашарування спеціального хімічного препарату органічної природи із зеленувато - жовтою люмінесценцією «Промінь - 1». Спеціальний хімічний препарат органічної природи із зеленувато - жовтою люмінесценцією «Промінь - 1», що виявлений на поверхнях двох банкнот номінальною вартістю 100 доларів США з позначенням серії та номера: РН 06090505 В Н8, LG 96047124 C G7, має спільну родову належність із зразком (взірець) спеціального хімічного препарату «Промінь - 1», наданим для дослідження на поверхнях диска фільтрувального паперу;
- висновок експерта №СЕ-19/114-23/383-ДД від 16.01.2023, згідно якого дві банкноти номіналом 100 доларів США із порядковими номерами РН06090505В, LG 96047124 C, за своїми характеристиками відповідають аналогічним грошовим знакам, які знаходяться в офіційному обігу Федеральної резервної системи США. Дані банкноти виготовлені поліграфічним способом з використанням друкарських форм для плоского офсетного друку, друкарських форм для високого способу друку та друкарських форм для глибокого способу друку;
- ухвала слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 12.01.2023 (справа №465/7323/22, провадження №1-кс/465/100/23) про надання тимчасового доступу;
- протокол тимчасового доступу до речей і документів та опис речей і документів від 20.01.2023 року, згідно якого було вилучено на підставі ухвали слідчого судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_13 , справа №465/7323/22, провадження №1-кс/465/100/23 медичну карту стаціонарного хворого №4170/22 на гр. ОСОБА_7 , медичну карту стаціонарного хворого №6854/22 на гр. ОСОБА_7 , медичну карту стаціонарного хворого №7942/22 на гр. ОСОБА_7 , медичну карту стаціонарного хворого №9109/22 на гр. ОСОБА_7 ;
- протокол обшуку від 02.12.2022 в приміщенні лікаря - психіатра ОСОБА_4 відділення №15 КНП ЛОР «ЛОКПЛ», що по вул. Кульпарківська, 95 у м. Львові. В ході проведення обшуку на дерев`яному столі у папці з назвою « ОСОБА_14 » виявлено дві купюри номіналом по 100 доларів США із серійними номерами РН 06090505 В Н8, LG 96047124 C G7. При освітленні даних купюр за допомогою лампи з ультрафіолетовим світлом останні світяться світло - зеленим кольором, який не видимий при природньому освітленні. На столі біля монітору виявлено флешносій білого кольору із шнурком чорного кольору та підписом Р333ІІ. На дерев`яній тумбі поруч з принтером виявлено медичну документацію, а саме: епікриз виписний №8898/2022 на ім`я ОСОБА_7 , дата надходження в стаціонар 25.10.2022, виписки: 24.11.2022 о 15:51 і епікриз виписки №8898/2022 на ім`я ОСОБА_7 , надходження в стаціонар 28.10.2022, виписки: 23.11.2022 о 15:51. Три довідки військово - лікарської комісії ОСОБА_7 , дві без тильної сторони; акт дослідження стану здоров`я призовника ОСОБА_15 із підписами ОСОБА_12 та ОСОБА_4 . Окрім цього на столі виявлено та вилучено пару рукавиць гумових із залишками спец.хім. препрату «Промінь -1». ОСОБА_4 надано мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro» чорного кольору у чохлі рожевого кольору, номер моделі HW9C2LL/А, серійний номер НОМЕР_4 , ІМЕІІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , із сім -карткою мобільного оператора «Київстар» - НОМЕР_7 ;
- протокол освідування особи від 02.12.2022, яким встановлено наступне: слідчим здійснено змиви з рук ОСОБА_4 , видимих слідів світло - зеленого кольору на лівій та правій руці ОСОБА_4 виявлено не було. Змиви зроблені за допомогою оббезоленого фільтру. Вилучено наступні речі: поліетиленовий пакет чорного кольору із вмістом оббезоленого фільтру з правої руки; поліетиленовий пакет чорного кольору із вмістом оббезоленого фільтру з лівої руки; поліетиленовий пакет чорного кольору із вмістом рукавиць, якими проводили змиви з лівої руки ОСОБА_4 ; поліетиленовий пакет чорного кольору із вмістом рукавиць, якими проводили змиви з правої руки ОСОБА_4 ;
- протокол затримання ОСОБА_4 від 02.12.2022;
- постанова слідчого СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 від 20.01.2023 про зміну кваліфікації кримінального провадження №12022141370000795 від 27.11.2023 з ч.3 ст. 368 КК України на ч.4 ст. 354 КК України;
- повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 20.01.2023;
- витяг з наказу №580 від 29.12.2021 року по КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» №455 від 02.12.2022 року про прийняття ОСОБА_4 на 0,25 посади лікаря - психіатра відділення сестринського догляду та 0,75 посади лікаря - психіатра 15-го (психоневрологічне змішане) відділення з 04.01.2022 року, до повної посади;
- посадова інструкцією лікаря - психіатра психоневрологічного змішаного відділення №15 КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня»;
- покази свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що перебуваючи на стаціонарному лікуванні в 15 - му відділені, після отримання поранення в районі населеного пункту Попасна, в лікаря ОСОБА_4 . Перед випискою лікар ОСОБА_4 покликала його до себе в кабінет та сказала, що треба заплатити кошти. Потім після вихідних він привіз їй кошти, а вона дала йому виписку. Наступного разу коли був на лікуванні подумав, що знов прийдеться давати кошти, тому вирішив подзвонити на гарячу лінію та звернувся в поліцію. ОСОБА_4 дзвонила неодноразово, щоб забрати виписку. Жодних претензій не має, хоче щоб вона просто повернула ті кошти, які воня взяла;
- пояснення експерта ОСОБА_16 наданими в судовому засіданні, яка вказала, що підтримує наданий нею висновок за результатми проведення криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин від 05.01.2023 в повному обсязі. Вказала, що наявність на лівій руці обвинуваченої ОСОБА_17 слідів спеціального хімічного препарату, може пояснюватись контактом з дверною ручкою, до якої попередньо торкався ОСОБА_7 .
Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить не доведеною винність обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.354 КК України, з огляду на наступне. 
Об`єктивна сторона цього злочину - це незаконне одержання шляхом вимагання працівником державного підприємства, установи чи організації, який не є службовою особою, зазначених матеріальних благ та вигод за виконання чи невиконання ним будь-яких дій з використанням становища, яке він займає на підприємстві, в установі чи організації.
Отже, склад злочину, передбаченого ст. 354 КК, має місце за наявності сукупності ознак, а саме, коли: а) винагорода є незаконною; б) способом її одержання є вимагання; в) вона є платою за виконання чи невиконання винним певних дій; г) вчинення чи не вчинення працівником дій, пов`язане із використанням становища, яке він займає на підприємстві, в установі чи організації.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного злочину є одержання винагороди шляхом вимагання. 
Злочин вважається закінченим з моменту одержання працівником державного підприємства, установи чи організації (особисто або через посередників) матеріальних благ чи вигід майнового характеру у значному розмірі.
Для кваліфікації не має значення час одержання незаконної винагороди - до виконання чи невиконання ним будь-яких дій з використанням становища, яке працівник займає на державному підприємстві, в установі чи організації, чи після їх виконання чи невиконання.
Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом, корисливими мотивом та метою. Винний усвідомлює, що він незаконно одержує винагороду шляхом вимагання з використанням становища, яке він займає на державному підприємстві, в установі чи організації, і бажає цього.
Суб`єкт злочину - спеціальний, ним може бути працівник державного підприємства, установи чи організації, незалежно від роду діяльності, який не є службовою особою.
Суд звертає увагу, що під вимаганням як необхідною ознакою розглядуваного злочину слід розуміти не тільки прямо виражену вимогу працівника державного підприємства, установи чи організації передати незаконну винагороду, поєднану з погрозою вчинення або невчинення з використанням становища, яке він займає на підприємстві, в установі чи організації, дій, які можуть заподіяти шкоду правам чи законним інтересам того, хто дає винагороду, а й умисне створення таким працівником, який не є службовою особою, умови, за яких особа вимушена дати винагороду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.
Зокрема, вимагання може виразитися у штучному створенні або використанні будь-яких перешкод як приводу для одержання незаконної винагороди, у прямій відмові або умисному затриманні виконання покладених на особу обов`язків, у надуманому посиланні на відсутність матеріалів, запасних частин, на неможливість якісно або в строк виконати роботу чи надати послугу.
Якщо незаконна винагорода одержана працівником державного підприємства, установи чи організації за ініціативою громадянина, за відсутністю ознак вимагання, склад злочину, передбаченого ст. 354 КК України, відсутній.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння (постанови Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 705/623/18, від 17.04.2019 у справі №472/342/16-к, від 11.02.2021 у справі № 462/3062/16-к).
Відтак, з наданих стороною обвинуваченні доказів, досліджених в ході судового розгляду не вбачається ознак вимагання грошових коштів обвинуваченою ОСОБА_4 .
Зокрема, згідно протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 26.12.2022, відповідно до якого при перегляді та прослуховуванні файлів в судовому засіданні, які містяться на MicroSDcard, інв. №48т від 01.12.2022 встановлено, що у них містяться аудіо-, відеоінформація стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Для зручності у тексті протоколу особи, які відображені під час проведення процесуальної дії зазначені наступним чином: ОСОБА_4 (Б), ОСОБА_7 ). Відтак, згідно протоколу о 11:25:58 ОСОБА_7 заходить у приміщення службового кабінету у якому знаходиться 
ОСОБА_4 А . Добрий день!

Б.Прошу. А . Не міг скоріше приїхати
Б. Файно , добре. Ой,  
Господи. А. А що я з тими документами можу щось на «нерозбірливо», чи на якусь інвалідність брати?Чи…
Б. Теоретично можеш, але напевно не зараз
А. А коли? Через…
Б.Верніше не те шо … Як тобі сказати, навіть не знаю. Тут свідоцтва по тому нема, тому…
А. А то яке свідотцво ше треба?
Б. Свідоцтво про хворобу, якби ти йшов на пункт «А» , пункт А», ну тобі після того шо понаписувати пункт  
«А» потрібний. А.А тут печатки щось мають бути ше якісь?
Б. Нє , там всьо є, з того боку подивись. О!
А. Угу.
Б. Бачиш ? Все тут є, тому теж частинами.
А. То вже більше ніхто немає підписувати?
Б. Нє , нє, нє. Ні, ні, ні.
А. І що то має бути?

Б Та нічого А. Га? Б . Та нічого, йдіть з  
Богом А . Так само як тоді, чи нє?
Б. Я не знаю що тобі сказати, ти тут обмежено. Ну, розумієш?
А. Так, ви скажіть скільки та й все. Шо ви?
Б. Ну я не знаю, не знаю. Скільки вважаєш за потрібним, якщо шось вважаєш…
11:27:15 - ОСОБА_7 дістає з гаманця дві купюри по 100 доларів СШВ
А. То де поставити?
Б. Десь там постав, на столик, чи де. Головне щоб воно тобі щось дало. Чи воно тобі щось дасть?
А. Та, може інвалідність получиться якась, чи ще щось.
Б.Нє, ну діагноз в тебе є. І виписок в тебе багато.

А. Ага. Б. Виписок в тебе багато.
11:27:34 - ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виходить з приміщення кабінету.
Крім того, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні, у відповідь на запитання захисника чи вимагала ОСОБА_4 у нього грошові кошти за виписку повідомив, що не вимагала, але на його думку, коли напередодні вона сказала, що не буде безкоштовно нічого мені робити, він подумав, що йому прийдеться знов платити гроші.
Відтак, докази надані стороною обвинувачення не містять відомостей про те, що обвинувачена ОСОБА_4 вимагала грошові кошти у ОСОБА_7 .
Щодо клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказом протоколу обшуку від 02.12.2022, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.
У частині 1 статті 87 КПК України зазначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
За правилами частини 1 статті 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Приписами статті 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З огляду на частину 2 статті 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з положеннями статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України, - на потерпілого.
Таким чином на прокурора покладено обов`язок доказування та оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення перед судом, а суд оцінює докази при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Згідно з положеннями ч. 1 та 3 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
Аналіз вищевказаних положень кримінальних процесуальних норм свідчить про те, що право слідчого, прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку може виникати у трьох випадках: 1) за ухвалою слідчого судді, 2) без постановлення такої ухвали на підставі добровільної згоди власника житла чи іншого володіння особи; 3) до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження , 02.12.2022 у період часу з 11 години 52 хвилини до 13 години 52 хвилини слідчими СВ ЛРУП №2 у Львівській області було проведено обшук у кабінеті лікаря-психіатра ОСОБА_4 відділення №15 КНП ЛОР «ЛОКПЛ», що на вул. Кульпарківська, 95, про що складно протокол обшуку від 02.12.2022.
Означений обшук був проведений на підставі постанови про проведення невідкладного обшуку від 02.12.2022 підписаної слідчим СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, яка погоджена прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 
05.12.2022, слідчий СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області звернувся до слідчого судді Франківського районного суду м.Львова з клопотанням про проведення обшуку, яке погоджене прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 щодо легалізації проведеного обшуку у кабінеті лікаря-психіатра ОСОБА_4 відділення №15 КНП ЛОР «ЛОКПЛ», який було проведено 02.12.2022 року.
Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 06.12.2022 надано дозвіл на проведення обшуку на території та в житлових і нежитлових приміщеннях Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», що знаходиться у м.Львові по вул. Кульпарківська, 95 (у тому числі в підсобних та допоміжних приміщеннях (сейфах, підвалах, кабінетах, палатах, кладових, коморах, горищах, гаражах, складських приміщеннях тощо), зокрема у кабінеті лікаря психіатра ОСОБА_4 , який знаходиться у 15 психоневрологічному відділенні КНП ЛОР «ЛОКПЛ», що по вул. Кульпарківській, 95 у м. Львові.
Як вбачається із змісту ухвали, слідчий мотивував своє клопотання про проведення невідкладного обшуку необхідністю «виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя вчинення кримінального правопорушення та майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а саме грошових коштів у сумі 200 (двісті) доларів США, номіналами банкнот по 100 (сто) доларів США із серійними номерами РН06090505В Н8, LG96047124C G7, а також інших предметів, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема електронних інформаційних систем, мобільних терміналів, систем зв`язку, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки і комп`ютерних систем, а також їх частин, сім-карток, інших засобів зв`язку, медичної документації, блокнотів, чорнових записів, оптичних та інших носіїв інформації, інших грошових коштів та матеріальних цінностей, які були здобуті злочинним шляхом».
Однак, такі підстави проведення обшуку не відносяться до переліку невідкладних. Законодавець, на закріплення конвенційних та конституційних прав осіб, як виняток дав можливість проникати до приміщення (тим самим порушувати право особи), але тільки в суспільних інтересах, а саме: для врятування життя людей та майна, а не в інтересах досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні; для затримання осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. Інших доказів про необхідність проведення невідкладного обшуку з метою врятування речей стороною обвинувачення суду надано не було.
Слід також зазначити, що Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 (справа № 466/525/22, провадження № 51-7310кмо23) надала визначення поняттю «врятування» та невідкладності випадку в розумінні ч. 3 ст. 233 КПК України.
Так, у положеннях ч. 3 ст. 233 КПК України йдеться про кримінальну процесуальну діяльність слідчого, дізнавача, прокурора до постановлення ухвали слідчого судді щодо проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку (ст. 30 Конституції України), яка реалізується на підставі ч. 3 ст. 233 КПК. Отже, очевидною є підпорядкованість законодавчо визначеної мети невідкладного обшуку - врятування майна вирішенню і розв`язанню тих завдань, про які йдеться в ст. 2 КПК. В аспекті виконання завдань кримінального провадження термін «врятування» означає усувати загрозу смерті, знищення; захищати існування; оберігати, укривати від шкідливого, небажаного, небезпечного впливу життя людей та майна. Телеологічне тлумачення безсумнівно вказує на такі підстави невідкладного обшуку, як реальна загроза того, що предмет, який розшукується та підлягає вилученню, може бути знищено через зволікання з його відшуканням, відповідно - метою такого відшукання є запобігання знищенню об`єктів, що можуть мати значення речових доказів.
Про наявність у сторони обвинувачення обґрунтованих побоювань того, що майно може бути знищеним, може свідчити як наявність у слідчого та прокурора відповідних даних, що воно може бути знищене, з огляду на відомості, отримані оперативним шляхом, з повідомлень свідків, потерпілих, підозрюваних чи з інших належних та допустимих джерел, які вказують, що майно може бути знищено, так і специфіка розвитку подій у розслідуванні кримінального провадження. Викриття кримінального правопорушення створює очевидну і реальну загрозу (високу ймовірність) швидкого знищення речових доказів третіми особами (співучасниками, родичами або друзями підозрюваного тощо), зацікавленими в унеможливленні ефективного розслідування.
Водночас, дотримання порядку попереднього отримання дозволу слідчого судді на проведення обшуку (який включає складання та подання до суду вмотивованого клопотання, його розподіл автоматизованою системою, прийняття до провадження слідчим суддею, проведення судового засідання та складання за його результатами ухвали) зумовлює відповідні можливості для знищення доказів особами, яким відомо про факт затримання правопорушника, у проміжок часу, витраченого на виконання передбачених у законі ординарних процедур. Зазначена обставина з високою вірогідністю може позбавити сторону обвинувачення можливості належно реалізувати передбачені ст. 93 КПК повноваження щодо збирання доказів задля виконання завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).
Проникнення до житла чи іншого володіння особи є альтернативою попередньому отриманню ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук у ситуаціях, коли існують обґрунтовані побоювання, що за цей час майно буде знищено в разі дотримання ординарного порядку. Необхідність віднайти і вилучити об`єкти, які можуть бути речовими доказами, в контексті ч. 3 ст. 233 КПК є виправданою, якщо існують обґрунтовані підстави до припущення про наявність реальної загрози знищення майна.
У клопотанні, доданих матеріалах, в ухвалі слідчого судді, постановленій post factum, має йтися про мету (намагання, прагнення) зберегти речові докази від прогнозованої втрати, за наявності обґрунтованого припущення про існування реальної загрози їх знищення. У клопотанні про надання дозволу на обшук у порядку ч. 3 ст. 233 КПК, доданих матеріалах, має бути вказано, які саме обставини до моменту проникнення свідчили, що дотримання ординарного порядку може спричинити втрату майна, що існує реальна конкретна загроза такої втрати, знищення, зазначено, чому загроза небезпідставно сприймається як реальна.
У контексті проведення обшуку без попередньо отриманого судового дозволу Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує в низці своїх рішень, зокрема, в справах Kuzminas v. russia (заява № 69810/11 від 21.12.2021, § 22), K.S. and M.S. v. Germany (заява № 33696/11 від 06.10.2016, § 42), Tortladze v. Georgia (заява № 42371/08 від 18.03.2021, § 57), що мета виявити речові докази, які можуть бути корисними для кримінального розслідування серйозного злочину послідовно визнається Судом законною, позаяк вона переслідує інтереси громадської безпеки і пов`язана із запобіганням злочинам та захистом прав інших осіб.
Разом із тим, ЄСПЛ вважає вагомим те, аби невідкладні обставини, на які посилалися органи влади, вирішивши провести обшук без рішення суду, дійсно підтверджувалися матеріалами справи та конкретними обставинами, й в цілому виправдовували таку терміновість з боку правоохоронних органів. Крім того, важливим є як дотримання процесуальних гарантій під час проведення такого обшуку та судовий контроль за його законністю post factum, так і забезпечення заявникові можливості оскаржувати докази, здобуті в такий спосіб, в межах кримінального провадження проти нього. Недотримання таких вимог має наслідком констатацію ЄСПЛ відповідного порушення статей 6 та / або 8 Конвенції.
Відсутність попереднього судового ордеру може бути компенсована наявністю судового перегляду post factum законності та необхідності відповідного заходу. Перегляд національними судами заходу, що порушує ст. 8 Конвенції, забезпечує відповідний засіб правового захисту для зацікавленої особи за умови, що суддя ефективно перевіряє законність та обґрунтованість оскаржуваного заходу і, за необхідності, виключає з кримінального провадження зібрані докази (рішення у справі Brazzi v. Italy, no. 57278/11, §§ 44-45, від 27.09.2018).
Довільне виконання правила про невідкладний ретроспективний судовий контроль, тобто з пропуском строку, що був об`єктивно для цього потрібен, не відповідає критерію «невідкладності», якщо наявні в матеріалах кримінального провадження обставини не свідчать про об`єктивні й нездоланні перешкоди звернутися з відповідним клопотанням якнайшвидше, та є порушенням приписів ч. 3 ст. 233 КПК.
Обєднана Палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначає, що підстави до проведення слідчої дії як невідкладної, за наявності відповідних процесуальних приводів, можуть бути предметом перевірки під час судового розгляду. Водночас, за відсутності у відповідному клопотанні, матеріалах на яких воно ґрунтується, в ухвалі слідчого судді, постановленої ех post factum щодо легалізації слідчої дії, проведеної як невідкладної, обґрунтованого висновку про наявність підстав для невідкладного проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді, відшукання і встановлення таких підстав під час судового розгляду чи апеляційного перегляду не відповідає приписам статей 233, 234 КПК.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Саме собою виявлення та фіксація під час проведення обшуку відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, не є достатньою підставою для його легалізації слідчим суддею ех post factum. Як вже зазначено судом, у клопотанні слідчого про проведення обшуку відсутнє належне обґрунтування підстав, які відносяться до переліку невідкладних.
Відповідно до п.3,4 ч.2 ст.105 КПК України, додатками до протоколу можуть бути: стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії; фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерних даних та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу.
Відтак, суд визнає недопустимим доказом в розумінні ст. 87 КПК України протокол обшуку від 02.12.2022 та додаток до нього - DVD-R диски.
Щодо використання доказів отриманих за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у разі перекваліфікації кримінального правопорушення.
Постановою слідчого СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 від 20.01.2023 змінено кваліфікацію кримінального провадження №12022141370000795 від 27.11.2022 з ч.3 ст. 368 КК України на ч.4 ст. 354 КК України.
Відповідно до постанови ККС ВС від 01.04.2020, справа 607/15414/17, провадження 51-6202км19, у разі здійснення перекваліфікації злочину з тяжкого або особливо тяжкого на нетяжкий, докази, отримані в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, можуть використовуватися в доказуванні за умови, що на момент отримання дозволу та їх проведення до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією злочину як тяжкого або особливо тяжкого. У таких випадках, відсутні порушення вимог ч. 2 ст. 246 КПК України, незважаючи на те, що в процесі проведення досудового розслідування кваліфікацію було змінено на нетяжкий злочин.
Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання доказів отриманих в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій недопустимими через подальшу зміну кваліфікації кримінального правопорушення інкримінованого обвинуваченій.
Щодо визнання недопустимими доказами протоколу освідування особи від 02.12.2022 року з додатком (DVD-R диском), протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину з додатком (DVD-R диском) від 02.12.2022, протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю за особою №106т від 26.12.2022 з додатком (MicroDScard, інв. №48т від 01.12.2022), суд звертає сторони захисту, що відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит;
Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
Як передбачено п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України, недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
При наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення: 1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; 2) зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.
Різні критерії визнання доказів недопустимими, які наведені вище, обумовлюють диференційований порядок вирішення питання щодо їх недопустимості: 1) під час будь-якого судового розгляду у разі встановлення очевидної недопустимості доказу (ч. 4 ст. 87, ч. 2 ст. 89 КПК України) - у випадках, коли такі докази, отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини і їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого судового розгляду; 2) у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті (ч. 1 ст. 89 КПК України) - якщо при отриманні доказів допущено процесуальні порушення, які тягнуть інші порушення прав людини та потребують оцінки на підставі всієї сукупності доказів; зумовлюють сумніви у достовірності здобутих відомостей та суд має вирішити питання щодо можливості усунення вказаного сумніву на підставі сукупності інших зібраних допустимих доказів.
Така позиція викладена Верховним Судом у постановах ККС ВС від 22.10.2021 у справі № 487/5684/19, від 27.10.2021 у справі № 668/69/16-к, від 14.06.2023 у справі № 573/1510/18, від 21.06.2023 у справі № 943/2064/19.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 01 листопада 2022 року у справі № 344/2995/15-к зазначив, Суд неодноразово вирішував, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.
Отже, доводи сторони захисту про визнання вказаних доказів недопустимими не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Суд відхиляє доводи сторони захисту про недопустимість доказів на тих підставах, що поняті не мають допуск до державної таємниці у відповідності до ст. 517 КПК України та зазначає, що поняті, залучаються до участі у кримінальному провадженні з метою засвідчення своїм підписом відповідності записів у протоколі виконаним діям, є фізичними, сторонніми особами, які не зацікавлені у результатах кримінального провадження, та не є службовими особами, яким довірена державна таємниця. На вказане звернуто увагу в правових позиціях Верховного Суду (постанова Верховного Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 26.09.2023 справа № 404/2409/20).
Особи, які залучаються до проведення негласної слідчої (розшукової) дії, не обов`язково повинні мати доступ до державної таємниці.
Відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 208/2160/18 від 25.09.2023, в розумінні ст. 517 КПК України, це кримінальне провадження не є таким, що містить відомості, які становлять державну таємницю, а кримінальний процесуальний закон не встановлює вимог про залучення до конфіденційного співробітництва та проведення НСРД лише таких осіб, які допущені до державної таємниці.
Щодо посилань сторони захисту на те, що висновок експерта від 05 січня 2023 року №4438-Е не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки зібраний з порушенням норм діючого кримінально-процесуального закону, оскільки експертизу було проведено експертами системи МВС України, до якої відноситься орган досудового розслідування, а отже експерти перебували в службовій залежності від сторони обвинувачення, то такі суд відхиляє. Положеннями КПК України та Закону України «Про судову експертизу» передбачена незалежність судового експерта. Сама по собі належність експертної установи до МВС України, без належного доведення про втручання в діяльність експерта, не може свідчити про його упередженість та залежність від органу досудового розслідування.
Таким чином, вказаний висновок експерта судом визнаєть належним доказом. Правильність висновку експерта забезпечується вимогами ст. 70 КПК України, згідно якої за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків експерт несе відповідальність, встановлену законом.
Сторона ж захисту на досудовому слідстві жодних клопотань з цього приводу не заявляла, питання про допит експерта, призначення додаткової експертизи чи самостійного залучення експерта в порядку ст.244 КПК України під час досудового розслідування не порушувала, і за наведених вище підстав в своїй сукупності, доводи клопотання захисника не можу бути безумовною підставою для визнання їй недопустимими доказами.
Доводи сторони захисту щодо належності упакування фільтрувальних паперів, які були об`єктами експертного дослідження, суд відхиляє, так як поміщення фільтрувальних паперів зі змивами рук у звичайний поліетиленовий пакет не свідчить про вчинення будь-яких дій щодо втручання в об`єкт дослідження та судом таких фактів не встановлено.
Щодо клопотання сторони захисту про визнання доказів неналежними, а саме: журналу ЄО №18281 від 26.11.2022, рапорту ст. ДОП СП відділення поліції №1 Стрйиського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_32 від 28.11.2022, заяви про вчинення злочину від 26.11.2022, супровідного листа від 22.12.2022 року №14776/47/01/22 начальника Стрйиського РУП ОСОБА_33 , матеріалів розгляду звернень гр. ОСОБА_8 (ЖЄО №12123 від 26.11.2022), а саме: довідки про результати проведення перевірки за зверненням гр. ОСОБА_8 від 09.12.2022, супровідного листа від 27.11.2022, журналу єдиного обліку №12123 від 26.11.2022, довідку про результати проведення перевірки за зверненням гр. ОСОБА_8 від 28.11.2022, заяву про вчинення злочину від 26.11.2022 (заявник ОСОБА_8 ), рапорт ст. ДОП СП відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_32 від 28.11.2022, супровідні листи начальника Стрийського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_34 від 28.11.2022, рапорт ст. о/у ВКП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_35 від 09.12.2022.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Положеннями ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації.
Матеріали досудового розслідування, а саме: журнал ЄО №18281 від 26.11.2022, рапорту ст. ДОП СП відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_32 від 28.11.2022, заява про вчинення злочину від 26.11.2022 року, супровідний лист від 22.12.2022 №14776/47/01/22 начальника Стрйиського РУП ОСОБА_33 , матеріали розгляду звернень гр. ОСОБА_8 (ЖЄО №12123 від 26.11.2022), а саме: довідка про результати проведення перевірки за зверненням гр. ОСОБА_8 від 09.12.2022, супровідний лист від 27.11.2022, журнал єдиного обліку №12123 від 26.11.2022, довідка про результати проведення перевірки за зверненням гр. ОСОБА_8 від 28.11.2022, заява про вчинення злочину від 26.11.2022 (завяник ОСОБА_8 ), рапорт ст. ДОП СП відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_32 від 28.11.2022, супровідний лист начальника Стрийського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_34 від 28.11.2022, рапорт ст. о/у ВКП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_35 від 09.12.2022, стосуються заявника ОСОБА_8 та містять інформацію про її звернення до лікаря - психіатра ОСОБА_36 . Вказані матеріали не містять відомостей, які б підвтерджували існування обставин, які підлягають доказуванню в межах висунутого ОСОБА_4 обвинувачення у кримінальному провадженні №12022141370000795 від 27.11.2022, а тому дане клопотання сторони захисту про визнання вказаних доказів неналежними є обгрунтованим.
Щодо заявленого стороною захисту клопотання про визнання доказів недопустими за принципом «плодів отруйного дерева», суд зазначає наступне.
Доктрина «плодів отруйного дерева» знайшла своє втілення у практиці ЄСПЛ, зокрема у справах «Gafgen v. Germany», «Teixeira de Castro v. Portugal», «Шабельник проти України (№2)», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» (№2).
Суд звертає увагу, що відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини доктрини «fruit of the poisonous tree» (плодів отруєного дерева), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах Gafgen v. Germany (Ґефґен проти Німеччини), «Шабельник проти України (№ 2)», «Яременко проти України № 2»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.
Також ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що в своїй прецедентній практиці під час оцінки доказів він керується критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом (рішення «Авсар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)), яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.
Підсумовуючи наведене, на підставі доктрини «плодів отруйного дерева» як похідні докази від обшуку від 02.12.2021, недопустимими доказами в даній справі суд визнає: грошові кошти у сумі 200 доларів США, номіналами банкнот по 100 доларів США із серійними номерами РН06090505В Н8, LG96047124C G7; флеш - носій білого кольору із шнурком чорного кольору на писом D33311; мобільний телефон iPhone 11 Pro чорного кольору у чохлі рожевого кольору, моделі MW9C2LL/A, серійний номер НОМЕР_8 , ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , із сім - картою мобільного оператора «Київстра» НОМЕР_7 , медична документація: два епікризи виписні №8898/2022 на ім`я ОСОБА_7 , три довідки військово - лікарської комісії ОСОБА_7 , дві без титульної сторінки акт дослідження стану здоров`я призовника ОСОБА_15 , медична документація форми первинної облікової документації №003/о затвердженої наказом МОЗ 14.02.2012 №110, висновок експерта від 16.01.2022 №СЕ-19/114-23/383-ДД.
Відповідно до роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані - суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).
Тягар доведення факту вчинення обвинуваченими злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, що чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Суду «Капо проти Бельгії» № 4291/98 від 13 січня 2005 року.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст.373КПК України виправдувальний вирок ухвалюється судом у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Враховуючи наведене суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що в діях ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.354 КК України , а тому відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України її слід виправдати, у зв`язку з недоведеністю складу кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз слід віднести на рахунок держави.
Питання про скасування арешту майна слід вирішити відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.354 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 354 КК України та виправдати.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз віднести за рахунок держави.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 06.12.2022 у справі №465/7323/22, провадження №1-кс/465/2092/22 - скасувати.
Речові докази:
дві купюри номіналом по 100 доларів США, із серійними номерами РН06090505В Н8, LG96047124C G7 повернути ОСОБА_7 ;
флеш носій білого кольору із шнурком чорного кольору з надписом D33311, медична документація: епікриз виписний №8898/2022 на ім`я ОСОБА_7 , дата надходження в стаціонар 28.10.2022, виписаний 24.11.2022 15:51, епікриз виписний №8898/2022 на ім`я ОСОБА_7 , надходження в стаціонар: 28.10.2022, виписаний 23.11.2022, 15:51, три довідки військово - лікарської комісії ОСОБА_7 , дві без тильної стоони, акт дослідження стану здоров`я призовника, ОСОБА_15 - повернути КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня»;
мобільний телефон марки «Iphone 11 pro», чорного кольору, у чохлі рожевого кольору, моделі MW9C2LL/A, серійний номер НОМЕР_10 , ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , із сім - картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_7 - повернути ОСОБА_17 ;
епікриз виписний №8898/2022 на ім`я ОСОБА_7 , дата надходження в стаціонар 28.10.2022, медичну документацію форми первинної облікової документації №003/о затверджено Наказ МОЗ 14.02.2012 р. №110, довідку військово - лікарської комісії на сержанта, ОСОБА_7 , номенклатурний номер 179 - повернути КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1