Справа № 739/1577/25
Провадження № 1-кп/739/18/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року         м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретарів судових засідань –  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів –  ОСОБА_4 ,   ОСОБА_5 ,
обвинуваченого –  ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого -  ОСОБА_7 , 
потерпілої –  ОСОБА_8 ,
представника потерпілої -  ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025270320000276 від 02.07.2025 року відносно ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корюківка Корюківського району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, 

В С Т А Н О В И В :

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2025 року, солдата ОСОБА_6 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 . 
Відповідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
24.02.2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану» №64/2022, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.
02.07.2025 року , в період часу з 19 год. 15 хв. по 20 год. 40 хв., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території залізничного вокзалу м. Новгород-Сіверський, що розташований за адресою: вул. Вокзальна, буд. 13А в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, діючи зі злочинним умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосовуючи фізичне насильство, а саме наніс один удар кулаком в ділянку лоба та два удари долонею руки в область носа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зірвав з правого плеча останньої та відкрито заволодів жіночою сумкою чорного кольору, вартістю 421 грн 18коп., в якій були належні останній грошові кошти в сумі 2290 грн, мобільний телефон NOKIA TA-1534, сірого кольору, вартістю 3 458 грн 98 коп., із встановленими сім-картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», гаманець чорного кольору, паспорти громадян України на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , банківська карта № НОМЕР_3 , а також скляна банка з малиною всередині, вартістю 84 грн 88 коп., чим спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 6 255 грн 04 коп.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану.
Прокурор у судовому засіданні просив суд при призначенні покарання врахувати тяжкість скоєння кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, характеризуючи дані обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання та надані підтверджуючі матеріали щодо вини обвинуваченого. На підставі чого просив визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_6 під час допиту в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України визнав повністю, дав покази на підтвердження обставин скоєння кримінального правопорушення, а саме показав, що 02 липня 2025 року, у вечірній час між 19 та 21 годинами, на території залізничного вокзалу м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області він зустрів свою давню знайому ОСОБА_12 і вони разом почали вживати алкогольні напої. Під час вживання алкоголю між ними раптово виник конфлікт під час якого ОСОБА_8 вдарила його по обличчю, а у відповідь він вдарив її по обличчю долонею та кулаком один раз. ОСОБА_8 продовжувала його ображати і він зірвав з її плеча жіночу сумку, в якій знаходились кошти, документи та мобільний телефон та пішов по своїм справам. В подальшому кошти витратив в магазині, а усе інше майно віддав працівникам поліції. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати та врахувати, що з потерпілою вони знайомі давно, він відшкодував всю шкоду в повному обсязі, щиро просив в неї вибачення і вона його вибачила. У скоєному розкаюється.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила покази обвинуваченого та той факт, що з ОСОБА_6 знайома дуже давно, що конфлікт в них виник раптово під час вживання алкогольних напоїв. Також підтвердила, що всю шкоду та матеріальні збитки в розмірі 10 (десяти тисяч) гривень обвинувачений їй відшкодував, щиро розкаювався після скоєного і вона його вибачила та просить суворо не карати та не позбавляти його волі.
Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви у добровільності його позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенням знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Так, обвинувачений дав чіткі та послідовні пояснення стосовно обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказуючи на спосіб, мотив їх вчинення. Надані обвинуваченим пояснення повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами справи.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши думку потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану.
Оскільки ОСОБА_6  вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану,  то суд його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Вказані обставини встановлено під час судового розгляду.  
Обставини, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч.4 ст.186 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, обставини, що передували вчиненню правопорушення, поведінку потерпілої, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є несудимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на утриманні має малолітню дитину, його вік та стан здоров`я, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, як пом`якшуючі покарання обставини та обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілої, яка наполягала на призначенні покарання без ізоляції від суспільства, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара.
Отже, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, з урахуванням невеликої вартості викраденого майна, думку потерпілої, щодо міри покарання та відсутність претензій до обвинуваченого з її боку, а тому суд дійшов до переконання про можливість призначення за ч. 4 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленого санкцією вказаної статті, тобто із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Разом з тим, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, наявності його бажання щодо позитивних змін на майбутнє, суд дійшов висновку, що мета виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень може бути досягнута при звільненні від покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому.
Крім цього, на переконання суду, призначене покарання забезпечує дотримання балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2025 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який обчислювати з 21 год. 15 хв. 02 липня 2025 року. 17 липня 2025 року ОСОБА_6 був звільнений з ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31» у зв`язку зі зміною запобіжного заходу – під заставу. Строк дії запобіжного заходу у вигляді застави сплинув 27 жовтня 2025 року.
З огляду на вищевикладене, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02 липня 2025 року по 17 липня 2025року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На час судового розгляду запобіжний захід до обвинуваченого не обирано. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи в сумі 3119 грн. 90 коп. (три тисячі сто дев`ятнадцять гривень 90 коп.) слід стягнути з ОСОБА_6  на користь держави.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України
Керуючись ст.ст. 369-371,373-374,381-382, 394 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02 липня 2025 року по 17 липня 2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном 3 (три) роки.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 не обирати.
Стягнути з  ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 3119 грн. 90 коп. (три тисячі сто дев`ятнадцять гривень 90 коп.).
Накладений арешт ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2025 року – скасувати.
Речові докази: 
паспорти громадян України на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та банківську карту № НОМЕР_4 , які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_8 – залишити в розпорядженні ОСОБА_8 ; 
скляну банку з малиною всередині, жіночу сумку чорного кольору, гаманець чорного кольору та мобільний телефон «Nokia TA-1534», які знаходяться в камері збереження речових доказів Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області – повернути власнику ОСОБА_8 ;
мобільний телефон Xiaomi Redmi 4A imei: НОМЕР_5 та мобільний телефон POCO, які знаходяться в камері збереження речових доказів Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області – повернути власнику ОСОБА_6 ;
мобільний телефон Apple iPhone 16 Pro, EID: НОМЕР_6 , imei: НОМЕР_7 , imei2: НОМЕР_8 , який знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – залишити у розпорядженні законного володільця ОСОБА_13 ;
мобільний телефон Apple iPhone 14, EID: НОМЕР_9 , imei: НОМЕР_10 , imei2: НОМЕР_11 , який знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - залишити у розпорядженні законного володільця: ОСОБА_14 ;
диск CD-R 700 mb Verbatim, LII5158YD01000910D5, диск CD-R 700 mb Verbatim, LII3158YD01000937D3 – залишити в матеріалах кримінального провадження №12025270320000276 від 02.07.2025.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя:           ОСОБА_1