Справа № 353/825/25 
Провадження № 22-ц/4808/541/26 
Головуючий у 1 інстанції МОТРУК Л. І. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого   Девляшевського В.А.,
суддів:    Луганської В.М, Мальцевої Є.Є.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» на рішення Тлумацького районного суду, ухвалене головуючою суддею Мотрук Л.І. 05 лютого 2026 року, повний текст якого складений 09 лютого 2026 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди,
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.12.2021 між ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» та ОСОБА_1 був укладений публічний договір фінансового лізингу № APIF000000000154935. За умовами цього договору відповідачу у фінансовий лізинг було передано автомобіль марки Renault, модель Kangoo, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Згаданий договір фінансового лізингу був укладений шляхом підписання відповідачем заяви № APIF000000000154935 про приєднання до публічного договору фінансового лізингу, розміщеного на офіційному веб-сайті позивача www.planetavto.ua. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором. Водночас відповідач сплатив лише 14 щомісячних платежів на загальну суму 48 596 грн 20 коп., а також авансовий платіж у розмірі 16 000 грн. Однак станом на 23.09.2025 відповідач повинен був сплатити 46 щомісячних платежів на суму 105 712 грн 30 коп. та авансовий внесок у розмірі 16 000 грн 66 коп.
Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за фактичний строк користування предметом лізингу становить 78 968 грн 24 коп., з яких: 21 622 грн 09 коп. — відшкодування вартості предмета лізингу; 33 017 грн 58 коп. — прострочене відшкодування вартості предмета лізингу; 0 грн 63 коп. — прострочені відсотки за користування предметом лізингу; 17 589 грн 68 коп. — прострочена комісія; 6738,26 грн – прострочені страхові платежі.
Зважаючи на викладене, ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» просило сягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати.
Рішенням Тлумацького районного суду від 05 лютого 2026 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, представник ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржене рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку про нікчемність договору, посилаючись на ст. 799 ЦК України, яка передбачає обов`язкове нотаріальне посвідчення договорів найму транспортних засобів за участю фізичних осіб. Однак спірні правовідносини виникли з договору фінансового лізингу № APIF000000000154935 від 06.12.2021. На момент його укладення вже діяв Закон України «Про фінансовий лізинг» №1201-IX від 04.02.2021 (набрав чинності 13.06.2021), відповідно до ч. 3 ст. 15 якого нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи здійснюється лише за вимогою однієї зі сторін. Зауважує, що згідно з п. 14.1.8 заяви про приєднання від 06.12.2021 сторони погодили, що договір, додатки та додаткові угоди не потребують нотаріального посвідчення. Жодна зі сторін не висувала такої вимоги, що відповідає чинному законодавству.
На думку апелянта, оскільки Закон України «Про фінансовий лізинг» визначає письмову форму договору без обов`язкового нотаріального посвідчення, посилання суду на ст. 799 ЦК України є безпідставним.
З огляду на вказане, просить оскаржене рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалу про відкриття апеляційного провадження надіслано ОСОБА_1 на адресу місця його реєстрації. Відповідач отримав відправлення суду 26.02.2026, що підтверджується його особистим підписом на рекомендованому повідомленні про вручення (а.с. 120).
Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву не скористався, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не подав, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 78 968,24 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір №APIF000000000154935 від 06.12.2021 укладений у простій письмовій формі і нотаріально не посвідчений, а тому дійшов висновку, що цей договір є нікчемним та не створює будь-яких правових наслідків для відповідача у виді сплати платежів за договором та відшкодування збитків, спричинених неналежним виконанням договору.
Колегія суддів з цим висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.
Суд встановив, що 06.12.2021 ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до публічного договору фінансового лізингу №APIF000000000154935, чим надав згоду на приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах, визначених договором, що розміщений на офіційному веб-сайті позивача www.planetavto.ua.
Згідно з п.14.1.1 вищевказаної заяви про приєднання до публічного договору та виходячи із специфікації та акту приймання-передачі 06.12.2021, що є додатком № 1 до договору фінансового лізингу №APIF000000000154935 від 06.12.2021, предметом лізингу є автомобіль марки Renault, модель Kangoo, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний помер НОМЕР_2 (а.с. 7).
Положеннями п.14.1.2 заяви про приєднання до публічного договору встановлено, що строк лізингу складає 60 місяців з моменту підписання додатку 1 «Специфікація та акт приймання-передачі».
Також у заяві про приєднання до публічного договору визначено розмір щомісячного платежу, порядок та строки його сплати з 20 по 25 число кожного місяця, внесення авансу та його розмір. 
Пунктом 14.1.6 Договору передбачені також інші платежі, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору та підлягають сплаті лізингоодержувачем: винагорода за проведення додаткового моніторингу в строки та розміри, зазначені в пункті 13.8 Публічного договору; винагорода за проведення моніторингу для отримання інформації про наявність або відсутність заборгованості щодо предмета лізингу, одноразова комісія лізингодавцю за надання об`єкта лізингу згідно п. 4.2. договору у розмірі 3900 грн
Крім того, положеннями п.9.2-9.6 публічного договору про надання фінансового лізингу передбачено випадки сплати пені, штрафів та неустойки за порушення лізингоодержувачем взятих на себе зобов`язань (а.с. 10-13).
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на праві власності належить ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» (а.с. 9).
ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №APIF000000000154935 з ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», за умовами якого застраховано автомобіль Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 (а.с. 13, на звороті).
Відповідно до графіка погашення, здійснених лізингоодержувачем платежів та заборгованості за договором фінансового лізингу за період з 01.12.2021 по 23.09.2025, сума заборгованості за договором становить 78 968 грн 24 коп. та складається з: 21622 грн 09 коп. – відшкодування вартості предмету лізингу; 3 3017 грн 58 коп. – прострочене відшкодування вартості предмету лізингу; 0 грн 63 коп. – прострочені відсотки за користуванням предметом лізингу; 17589 грн 68 коп. – прострочена комісія; 6738 грн 26 – прострочені страхові платежі (а.с. 8 - зворот).
Виходячи з копії повідомлення від 23.09.2025 про подію «ДЕФОЛТ» та одностороннє розірвання договору фінансового лізингу №APIF000000000154935, у разі не усунення події «ДЕФОЛТ», яке було направлено на адресу відповідача, до відома останнього було доведено про наявність заборгованості за договором фінансового лізингу з вимогою терміново повернути автомобіль Renault Kangoo, номер кузова НОМЕР_1 (а.с. 15 – зворот). 
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У ч.1 ст.627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
У цій справі договір лізингу був укладений 06 грудня 2021 року, тобто вже після набрання чинності новим Законом України від 04 лютого 2021 року № 1201-IX «Про фінансовий лізинг» (набрав чинності 13 червня 2021 року), і тому правовідносини, які виникли між сторонами у справі, регулюються цим законом в новій редакції, який визначає загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Згідно із статтею15 Закону України «Про фінансовий лізинг» (у редакції, чинній на час укладення договору) договір фінансового лізингу укладається в письмовій формі.
Договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених законом або домовленістю сторін.
Договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору (частина третя статті 15 Закону).
Таким чином, починаючи з 13 червня 2021 року, нормами Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору.
Тягар доказування обґрунтованості заявлених позовних вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач, як лізингоодержувач, висував до лізингодавця ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» вимогу про нотаріальне посвідчення укладеного ним договору фінансового лізингу №APIF000000000154935 від 06 грудня 2021 року та, що така вимога позивачем була проігнорована.
Зважаючи на те, що перед укладенням та на момент укладення договору фінансового лізингу ОСОБА_1 не заявляв вимог щодо нотаріального посвідчення договору, колегія суддів приходить до висновку, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам частини третьої статті 15 Закону України «Про фінансовий лізинг».
До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі №756/11019/22.
Відтак суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про нікчемність договору №APIF000000000154935 від 06 грудня 2021 року.
При цьому, суд першої інстанції вирішуючи дану справу застосував норми Закону України «Про фінансовий лізинг», які втратили чинність, як на момент укладення договору, так і розгляду справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права знайшли своє підтвердження, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судове рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судовий витрат, до яких відповідно до статті 133 ЦПК України віднесені витрати зі сплати судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, за подання позову позивачем згідно з платіжною інструкцією сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, а за подання апеляційної скарги 4542 грн.
Зважаючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги в повному обсязі, на користь позивача слід стягнути з відповідача судовий збір за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій в загальному розмірі 7 570 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» задовольнити.
Рішення Тлумацького районного суду від 05 лютого 2026 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» (місцезнаходження: просп. Праці, буд. 2-Т, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 34410930) заборгованість за договором №APIF000000000154935 про приєднання до публічного договору фінансового лізингу від 06 грудня 2021 року в розмірі 78 968,24 грн (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім гривень 24 копійки), з яких: 21 622,09 грн – відшкодування вартості предмета лізингу; 33 017,58 грн – прострочене відшкодування вартості предмета лізингу; 0, 63 грн – прострочені відсотки за користування предметом лізингу; 17589 грн 68 коп. – прострочена комісія; 6738 грн 26 – прострочені страхові платежі, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 7 570 грн (сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень).
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий        В.А. Девляшевський
Судді:         В.М. Луганська
Є.Є. Мальцева

Повне судове рішення складено 31 березня 2026 року.