308/1943/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2026           м. Ужгород
Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, за участі представника особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , адвоката Зізди С.Е., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, за матеріалами протокол про адміністративне правопорушення складеного старшим інспектором прикордонної служби групи адміністративно-юрисдикційної діяльності ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання, АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП,- 
ПОСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №00001032Е від 02 лютого 2026 року, вбачається, що протокол складено відносно ОСОБА_1 , за те, що він вчинив адміністративне правопорушення 02.02.2026 о 17:55, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», на відстані 5000 метрів до державного кордону, на напрямку 309 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме на залізничному вокзалі, здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, в складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 2 КУпАП.
Від адвоката Зізди С.Е., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшли пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Так, поясненнях вказано на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працевлаштований з 10 листопада 2025 року в ТОВ “УжБілдІнвест” на посаді “монтажник будівельний”, що підтверджується довідкою з місця роботи від 02 лютого 2026 року №2 та довідкою про доходи №4 від 17 лютого 2026 року. Роботодавець, ТОВ “УжБілдІнвест” зареєстроване в місті Ужгород, за адресою: вулиця Ольбрахта, 16а та здійснює свою діяльність, а саме будівництво будівель та споруд на території всієї Закарпатської області.
02 лютого 2026 року в понеділок, він та його колега, ОСОБА_3 , прибули близько 15.40, в м. Ужгород зі Львову, що підтверджується залізничними квитками.
На момент їх затримання прикордонниками, вони із колегою очікували на службовий транспорт роботодавця, щоб доставити нас на об`єкт будівництва в місті Перечин, де ТОВ “УжБілдІнвест” здійснює будівельні роботи за договором субпідряду, а через кілька днів на об`єкт будівництва в місто Хуст, де ТОВ “УжБілдІнвест” виконує підготовчі будівельні роботи як підрядна організація, а ми фактично виконуємо будівельно-монтажні та підготовчі роботи.
Не повідомляючи їх про причини затримання та строк на який їх затримали, їм вручили протокол про адміністративне правопорушення, надали для підписання документи, та на вимогу ОСОБА_1 , надали бланк для написання пояснень, де він зазначив обставини при яких його затримали, місце затримання та час, а також висловив заперечення, адже наміру перетинати державний кордон незаконно він не мав, адже має законні підстави для виїзду, оскільки йому всього 23 роки. ОСОБА_1 , зазначає, що не вручивши копію протоколу про адміністративне правопорушення, зі спливом 3-ох годин їх відпустили. Також повідомляє, що не визнавав та не визнає вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 статті 204-1 КУпАП.
Вказує на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та затримання, щодо обставин вчинення правопорушення.
ОСОБА_1 , зазначає, що відомості, що містяться в рапорті не відповідають дійсності, адже наміру виїжджати на територію Європейського Союзу незаконно ним висловлено не було, страху отримати повістку від ТЦК та СП немає, адже він не досяг мобілізаційного віку та має законне право на виїзд за кордон до виповнення 24 років.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 247, 284 КУпАП, представик ОСОБА_1 – Зізна С.Е. просить : - розглянути справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 статті 204-1 КУпАП за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності через неможливість явки в судове засідання; - закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п.1 абз.1 статті 247 КУпАП, а саме: через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, згідно письмових пояснень від 19.02.2026, просив розгляд справи здійснювати без його участі.
У судовому засіданні представник ОСОБА_4 , підтримала подані нею письмові пояснення та просила врахувати при розгляді справи. Окрім того, зазначила, що в додатку до письмових пояснень нею додано докази підтвердження фактичних обставин на які вказано у письмових поясненнях. Зокрема і те, що провадження у справі відносно іншої особи яка була затримана разом із ОСОБА_1 , постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області закрито провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрито, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, про що їй стало відомо з ЄРСР. 
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст. 204-1 КУпАП, передбачено відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Відповідно до ч.2 ст. 204-1 КУпАП, відповідальність настає за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 , ставиться те, що він 02.02.2026 о 17:55, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», на відстані 5000 метрів до державного кордону, на напрямку 309 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме на залізничному вокзалі, здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, в складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 2 КУпАП.
Разом із тим, ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні у протоколі про адміністративне затримання, а також у рапорті не вказано на конкретні дії вчинені ОСОБА_1 , що свідчили б про наявність у його діях складу інкримінованого йому правопорушення.
Так, вказана особа, згідно матеріалів справи була виявлена та затримана за 5000 м. до ДКУ, на ЖД вокзалі в м. Ужгород, куди він прибув разом із колегою по роботі із м. Львова. Проте, з матеріалів справи не можливо з`ясувати, яким чином було встановлено, що він прямував саме до кордону та мав на меті незаконного перетнути ДКУ поза межами пропуску, з наявних у матеріалах справами доказах не зрозуміло.
При цьому згідно наданих ОСОБА_1 письмових пояснень, він прибув до м Ужгород у зв`язку із службовою необхідністю, на підтвердження місця роботи, ним подано докази. Окрім того, надано також і квитки на потяг.
Згідно рапорту старшого інспектора прикордонної служби відділення моніторингу обстановки ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (типБ) старшого майстер-сержанта ОСОБА_5 , вбачається, що з 07 години 00 хвилин 02 лютого 2026 року по 18 годину 00 хвилин 02 лютого 2026 року виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Прикордонний патруль». Та, о 17 год. 55 хв. 02.02.2026 року під час виконання завдань з охорони державного кордону виявив дві особи чоловічої статті. В результаті проведених заходів правопорушників було затримано в межах контрольованого прикордонного району, на відстані 5000 метрів до державного кордону україни. Даних осіб ідентифіковано, як громадян України - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та  ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які мали на меті здійснити спробу незаконного перетинання державного кордону України, поза пунктами пропуску через державний кордон України, в пішому порядку, в складі групи осіб. Своїми діями громадяни порушили вимоги статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», чим вчинили правопорушення відповідальність за яке передбачено частиною 2 статті 204-1 КУпАП. 
Відповідно до статей 260, 263 КУпАП осіб було затримано на термін до 3 (трьох) діб, з метою з?ясування обставин правопорушення.
Як вказано у рапорті, в подальшому, в ході з?ясування обставин правопорушення встановлено, що у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України та побоюючись отримати повістку від співробітників ТЦК і бути призваним на військову службу по мобілізації, громадяни вирішили виїхати на територію Європейського Союзу. Усвідомлюючи те, що під час дії правового режиму воєнного стану виїхати у встановленому законодавством порядку не можуть, оскільки немає підстав, вирішили перетнути державний кордон незаконно. З метою реалізації своїх намірів почали аналізувати інформацію в мережі інтернет та різних телеграм каналах щодо можливості незаконно перетнути державний кордон України та підібрали відповідний маршрут руху. Під час реалізації свого наміру були виявлені та затримані прикордонним нарядом.
Після проведення фільтраційно-перевірочних заходів прикордонним оперативно-розшуковим відділом було встановлено, що дані громадяни мали намір незаконно перетнути державний кордон України. Відносно громадян України ОСОБА_6 та  ОСОБА_7 було складено протоколи про адміністративне правопорушення 3хРУ N?001031E та 3хРУ N?001032E від 02.02.2026 року за частиною 2 статті 204-1 КУпАП.
Зі змісту схеми затримання, вбачається, що затримані підтвердили свою мету незаконного перетинання державного кордону України.
Однак вказані обставини, заперечує ОСОБА_1 , більше того, зазначає що заперечував такий намір.
Поряд із цим до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження наведеному, зокрема щодо встановлення нібито намірів затриманих осіб на незаконне перетинання ними ДКУ.
Суд вважає, що жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення за яким складено протокол не містять. Відсутні відео-, фото- з місця його затримання. У протоколах та рапорті працівника ДПСУ не зазначено які саме дії, з огляду на відстань та обставини його затримання свідчать про наявність у нього наміру незаконно перетнути ДКУ поза межами пункту пропуску. 
Згідно ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Сам факт перебування особи за 5000 м. до державного кордону не може свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Адже протокол не містить доказів на підтвердження того, що ним вчинялися спроби на незаконний перетин кордону.
При цьому гідно ч. 2 вказаної норми відповідальність настає саме за вчинення тих самих дій у складі групи осіб, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення і ставиться у вину ОСОБА_1 .
Однак будь-яких належних та допустимих доказів, які б переконливо свідчили про наявність в діях  ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП матеріали справи не містять.
При цьому суд враховує зокрема і те, що згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (справа №308/1938/26) від 18.02.2026, головуючий суддя Данко В.Й., провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.
При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.
Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією ОСОБА_1  за ч. 2ст.204-1 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що в діях  ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Отже, враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що вина  ОСОБА_1 ,., є недоведеною та не встановленою, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суддя вважає, що у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, а тому, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.9, 10, 172-15, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальність  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 2 статті 204-1 Кодексу України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду         О.В. Фазикош