ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 р. 	Справа № 643/19905/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Салтівського районного суду міста Харкова від 19.12.2025, (головуючий суддя І інстанції: Мельникова І.Д.) по справі №643/19905/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції   
про скасування постанов про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просила суд: 
- поновити процесуальний строк на подання позовної заяви; 
- визнати протиправними та скасувати постанови серії 4АВ07357844 від 15.09.2024 , № 4AB07658456 та №4AB07658488 від 02.10.2024 , №5AB10501689 від 17.05.2025 , № 5AB10625283 від 30.05.2025 про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.
- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 17.11.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху. Надано позивачу строк на подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та усунення недоліків.
Вказана ухвала мотивована тим, що позивачем не долучено копії оскаржуваних постанов, не надано клопотання про їх витребування, не зазначено в якій саме справі або справах позивач просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а також не додано документ про сплату судового збору або документ, який би підтверджував існування підстав для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону. 
На виконання вимог суду до суду першої інстанції позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. 
Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 19.12.2025 позовну заяву повернуто позивачу. 
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто у повному обсязі недоліки позовної заяви.
ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просила її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що у передбачений судом строк нею усунуто недоліки позовної заяви, подано документ про сплату судового збору, заявлено клопотання про витребування у відповідача оскаржуваних постанов та зазначено , що по всім оскаржуваним постановам вона просить закрити провадження в адміністративних справа, а відтак нею усунуто недоліки позовної заяви у повному обсязі. 
Проте, судом необґрунтовано зазначено про не усунення у повному обсязі недоліків позовної заяви і повернення позовної заяви. Не зазначено, які саме недоліки не були усунені позивачем, а сама ухвала є немотивованою. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечуючи проти вимог скарги, оскільки позивачем в повному обсязі недоліки позовної заяви не були усунуті, просив скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. 
Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно п.8 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.
При цьому в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху суд повинен чітко зазначити недоліки такої позовної заяви та встановити спосіб і строк їх усунення.
Як вбачається з матеріалів справи, в позові позивач просила: - поновити процесуальний строк на подання позовної заяви; - визнати протиправними та скасувати постанови серії 4АВ07357844 від 15.09.2024 , № 4AB07658456 та №4AB07658488 від 02.10.2024 , №5AB10501689 від 17.05.2025 , № 5AB10625283 від 30.05.2025 про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, - провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.
Залишаючи позов без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не додано документ про сплату судового збору, копії оскаржуваних постанов та не чітко сформульовані позовні вимоги щодо закриття провадження в адміністративних справах.
На виконання вимог суду позивачем надано документ про сплату судового збору у встановленому судом розмірі, повідомлено про відсутність у позивача паперових копій оскаржуваних постанов, до позовної заяви подані докази, які містять необхідну інформацію щодо оскаржуваних постанов та зазначено сайт, на якому містяться ці дані, що знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет, також заявлено клопотання про витребування у позивача копій постанов та зазначено, що вимога закрити провадження в адміністративних справах стосується всіх оскаржуваних постанов.
Колегія суддів зазначає, що норма ч.4 ст.161 КАС України передбачає обов`язок позивача надати до позовної заяви саме наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а відтак в разі відсутності відповідних доказів (копій вищевказаних постанов) або складності в їх наданні до суду остання не мала обов`язку надавати такі докази до суду. 
На виконання вимог п.8 ч.5 ст.160 КАС України, позивачем в заяві про усунення недоліків позовної заяви наведено обґрунтування неможливості надання таких доказів до суду та заявлено клопотання про поновлення строку для подання відповідного клопотання про витребування доказів та про витребування таких доказів (копій вищевказаних постанов), проте судом, з урахуванням вимог ст.80 КАС України, не було надано правову оцінку клопотанню. 
Стосовно недоліків позовної заяви щодо не зазначення позивачем в якій саме справі або справах необхідно закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , то на виконання вимог суду позивачем зазначено, що вона просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення з оскарження п`яти окремих постанов про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (серії 4АВ07357844 від 15.09.2024 року, №4AB07658456 від 02.10.2024 року, №4AB07658488 від 02.10.2024 року, №5AB10501689 від 17.05.2025 року, №5AB10625283 від 30.05.2025 року), які просить суд визнати протиправними та скасувати. Відтак, слід дійти висновку, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви у відповідній частині.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ч.6 ст.161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено клопотання про поновлення процесуального строку для подання позовної заяви, проте судом не було надано правову оцінку такому клопотанню та не вирішено останнє.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку та необґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, з огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи.
Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що після повернення позовної заяви, 31.12.2025 ОСОБА_1 повторно звернулася до суду першої інстанції з позовною заявою, який ухвалою від 12.02.2026 відкрив провадження у справі №643/23807/25, створивши умови при яких виникає ризик подвійного розгляду, колегія суддів вважає такими, що не впливають на вирішення даної справи, оскільки суд апеляційної інстанції надає правову оцінку обставинам, які слугували підставою для повернення позовної заяви, тобто до прийняття рішення судом про відкриття провадження у вказаній справі.
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії»).
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»). Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» та «Нун`єш Діаш проти Португалії»).
Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
У рішеннях від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення п.1 ст.6 Конвенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п.4 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, оскільки висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви є передчасним та необґрунтованим, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 312, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Салтівського районного суду міста Харкова від 19.12.2025 по справі №643/19905/25 - скасувати.
Адміністративну справу №643/19905/25 направити до Салтівського районного суду міста Харкова для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц