СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/4492/26
пр. № 2/759/7357/26

08 квітня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2026 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Кулініча А.П. звернулась до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їх спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з червня 2017 року сторони перебували у шлюбі, від якого вони мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17.02.2026 у справі №759/21206/25 шлюб між сторонами було розірвано. 
Як зазначила позивач, після розірвання шлюбу діти залишаються проживати із нею за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувають на її утриманні. Стверджує, що з серпня 2025 року вона самостійно здійснює догляд за дітьми, забезпечує їх лікування, сплачує додаткові грошові кошти на їх розвиток та дозвілля, при цьому відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання своїх дітей.
Зважаючи на викладене, вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своїх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.
Окрім зазначеного ОСОБА_1 вказала, що ухвалою Святошинського районного суду міста Києва відмовлено у прийнятті її зустрічного позову до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, поданого 01.10.2025 через систему електронний суд. Означена ухвала постановлена без участі позивача, з якою вона ознайомилась лише 18.02.2026.
Позивач переконана, що звернення до суду з позовом це офіційна вимога захисту порушеного права через суд, що підтверджує вжиття нею заходів на одержання аліментів, починаючи жовтня 2025 року та по лютий 2026 року.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення аліментів за минулий період.
На підставі викладеного ОСОБА_1 просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за минулий період, а саме за жовтень 2025 року - лютий 2026 року у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) у відповідний період; а також стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, та до повноліття дітей.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено повідомити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про розгляд даної справи шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явились.
Представником позивача до початку судового засідання подана заява про проведення судового засідання без участі позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Від відповідача до початку судового засідання надійшла заява про визнання позовних вимог у частині стягнення аліментів з 19.02.2026. Судовий розгляд просив провести без його участі.
За правилом, встановленим ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Зважаючи на те, що учасники справи належним чином повідомлені про судове засідання, у судове засідання не з`явилися, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 03 червня 2017 року уклали шлюб, зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що було складено актовий запис №494, що вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
Вказаний шлюб розірвано рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2026 року у справі №759/21206/25 (провадження №2/759/2421/26).
У відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (частина 3 статті 181 СК України).
Позивач вказала, що діти проживають із нею та перебувають на її утриманні.
Відповідач ОСОБА_2 у поданій заяві від 08 квітня 2026 року не надав своїх заперечень щодо того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають із позивачкою. Натомість, позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково.
Таким чином, як встановлено судом із наявних у матеріалів справи доказів, діти сторін проживають разом із своєю матір`ю - ОСОБА_1 , що презюмує факт того, що позивач несе витрати на утримання дітей, які проживають із нею.
У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).
При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. 
У поданому позові ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно.
Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).
Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Суд враховує, що діти сторін - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , проживають із позивачкою, що презюмує наявність витрат на їх утримання.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд погоджується, що для забезпечення належного розвитку дитини, з урахуванням обов`язку кожного із батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, те, що відповідач перебуває у працездатному віці, ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Сума аліментів у розмірі однієї третьої частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного вікущомісячно, на думку суду, є достатньою для забезпечення дітям належних умов для життя, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів. Крім того, враховується обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки.
Додатково суд зазначає, що частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Щодо дня присудження аліментів.
Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.
ОСОБА_1 просить, окрім того, стягнути аліменти за минулий період, а саме за період з жовтня 2025 року по лютий 2026 року.
Частиною 2 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
До позовної заяви долучено ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17.02.2026 у справі №759/21206/25 (пр. №2/759/2421/26), якою у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягненні аліментів відмовлено. 
Із даної ухвали вбачається, що 01.10.2025 до суду через систему електронний суд надійшла зустрічна позовна заява від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кулініча А.П. до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позивач переконана, що звернення до суду з позовом це офіційна вимога захисту порушеного права через суд, що підтверджує вжиття нею заходів на одержання аліментів, починаючи жовтня 2025 року та по лютий 2026 року.
Водночас, суд звертає увагу на те, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені за умови одночасного доведення двох фактів: доведення позивачем того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
Факт звернення ОСОБА_1 до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення аліментів (у прийнятті якої було відмовлено відповідною ухвалою) свідчить лише про те, що ОСОБА_1 вживала заходи щодо одержання аліментів.
Однак, вищезазначене не свідчить про те, що ОСОБА_2 ухилявся від сплати аліментів, оскільки у прийнятті зустрічного позовну було відмовлено.
Відтак, матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_2 ухилявся від сплати аліментів, на підставі чого суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів з за минулий час.
На підставі вищезазначеного, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 19 лютого 2026 року (дата подачі позовної заяви до суду за допомогою підсистеми «Електронний суд») до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Зважаючи на викладене, проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у статті 3 ЦК України, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
На підставі статті 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць.
Щодо судових витрат у вигляді сплаченого судового збору.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки позивач від сплати судового збору за подання даної позовної заяви звільнена, а відповідач позовні вимоги визнав до початку судового розгляду по суті, із ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись статтями 180-184, 191, 192 СК України, Конвенцією про захист прав дитини,статтями 5, 12-13, 76, 81, 89, 133, 141, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї третьої частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 19.02.2026 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
У задоволенні іншої частини вимог позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 08 квітня 2026 року.

Суддя         Н.О.Горбенко