ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року	Львів	Справа №380/11124/25 пров. №А/857/43463/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року (головуючий суддя Хома О.П., м. Львів) у справі №380/11124/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

03.06.2025 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі збільшеному до 100 000 гривень з розрахунку на місяць дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 21.01.2025 по 15.02.2025 та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за періоди: з 08.10.2024 по 08.12.2024 та з 16.02.2025 по 17.03.2025; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі, збільшеному до 100000 гривень з розрахунку на місяць дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 21.01.2025 по 15.02.2025 та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за періоди: з 08.10.2024 по 08.12.2024 та з 16.02.2025 по 17.03.2025.
Позов обґрунтовує тим, що є солдатом, призваним по мобілізації і проходить військову службу на посаді старшого стрільця 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 12 десантно-штурмової роти НОМЕР_2 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 . Під час виконання бойового завдання у складі підрозділу в/ч НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_1 російської федерації 17.09.2024, внаслідок мінометного обстрілу отримав поранення: вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого плеча з ушкодженням плечової вени за обставин при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини. Вказане підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 23.09.2024 № 1811. Позивач вказує, що відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 274 від 18.09.2024 його було ургентно госпіталізовано у зв`язку із отриманими пораненнями при виконанні бойового завдання. Згідно з довідкою ВЛК від 08.10.2024 ОСОБА_1 отримав тяжку травму, пов`язану із захистом Батьківщини (стан після вибухової травми 17.09.2024), потребує лікування після поранення на 30 календарних днів. Зауважує, що відповідно до довідки ВЛК від 08.11.2024 № 9708 також зазначено про ту саму травму, отриману під час захисту Батьківщини (17.09.2024) та те, що позивач на підставі ст. 81 графи ІІ розладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення 30 днів. Звертає увагу, що у вказаній довідці зазначено, що травма відноситься до легких, однак, на думку позивача, це є опискою, оскільки по-перше, вказана довідка від 08.11.2024 є проміжною. Першою була довідка від 08.10.2024, у якій вказано, що травма відноситься до тяжких. Те саме зазначено і в довідці ВЛК від 13.02.2025. Таким чином, як вважає позивач, у довідці про обставини поранення, першій та третій довідці ВЛК зазначено, що травма важка. По-друге, така довідка ВЛК містить такі самі обставини діагнозу і такі ж зазначення щодо необхідності відпустки після лікування на 30 днів, як і довідки ВЛК від 08.11.2024 та від 13.02.2025. По-третє, відпустка на 30 днів не надається при легких пораненнях. Таким чином, на підставі документів, доданих до позовної заяви, позивач у період з 19.09.2024 по 20.09.2024, з 20.09.2024 по 07.10.2024, з 07.01.2025 по 15.01.2025, з 21.01.2025 по 27.01.2025, з 27.01.2025 по 15.02.2025 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отримання тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. На підставі довідок ВЛК у період з 08.10.2024 по 07.11.2024, з 08.11.2024 по 08.12.2024, з 16.02.2024 по 17.03.2024 перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення. Позивач вважає, що відповідач не повністю виплатив додаткову винагороду з розрахунку 100 000 гривень на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 21.01.2025 по 15.02.2025 та за періоди з 08.10.2024 по 08.12.2024 та з 16.02.2025 по 17.03.2025 за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, зазначає, що відповідно до довідки про обставини травми від 23.09.2024 р. № 1811, позивач 17.09.2024 р. отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого плеча з ушкодженням плечової вени за обставин при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту батьківщини, а саме, виконанні бойових завдань. Відповідно до витягу з наказу № 274 від 18.09.2024 р. позивача було ургентно госпіталізовано у зв`язку із отриманням поранення при виконанні бойового завдання. Починаючи з 19.09.2024 р. по 07.10.2024 (згідно виписок доданих до позову) позивач вперше після травми перебував на лікуванні. Згідно довідки ВЛК від 08.10.2024 р. позивач отримав тяжку травму пов`язану із захистом Батьківщини. У вказаній довідці зазначено, що потребує лікування після поранення на 30 календарних днів. На підставі вказаної довідки ВЛК позивача відправили у відпустку на 30 днів, яка була оплачена у розрахунку 100 000 грн на місяць. Після цього позивача знову відправили на ВЛК і вже відповідно до довідки ВЛК від 08.11.2024 р. № 9708 також зазначили про ту саму травму отриману під час захисту батьківщини (17.09.2024 р.). Однак по невідомим причинам, у вказаній довідці зазначено, що та ж травма вже відноситься до легких, однак на думку позивача це очевидно є опискою. Вказана постанова від 08.11.2024 р. є проміжною. Першою була постанова від 08.10.2024 р., у якій вказано, що травма відноситься до тяжких. Те саме зазначено і в довідці ВЛК від 13.02.2025 р. Тобто, у довідці про обставини поранення, першій та третій ВЛК зазначено, що травма важка. Вона ніяк не могла змінитися у процесі, на короткий період на легку (мова йде не про стан здоров`я військового, а саме про тяжкість самої травми тобто її ступінь в день отримання). Окрім того, така довідка ВЛК містить такі самі обставини діагнозу і такі ж зазначення щодо необхідності відпустки після лікування на 30 днів, як і довідки ВЛК від 08.11.2024 р. та від 13.02.2025 р. Також зазначаємо, що відпустка на 30 днів не надається при легких пораннях. Окрім того, у ВЧ також позивача повідомили усно, що вказане є просто опискою. Також зазначає, що Відповідач почав виплачувати додаткову винагороду лише влітку 2025 р., - тоді, коли позивач звернувся до суду, і лише після того, як суд витребував від відповідача докази нарахування винагороди. На вказану дату всі строки для оскарження постанови ВЛК давно закінчилися. Вказує, що по незрозумілим причинам, суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення зробив такий помилковий висновок: «Встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність у позивача права на передбачену Постановою № 168 додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень за періоди з 08.10.24 р. по 07.11.24 р. та з 16.02.25 р. по 17.03.25 р.». Зазначає, що підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5). Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
04.12.2025 позивачем подано клопотання про долучення доказів. Вказує, що у апеляційній скарзі позивачем зазначалося, що у першій та третій довідці ВЛК було зазначено, що отримана позивачем травма відноситься до тяжких. Натомість у проміжній – другій довідці ВЛК по незрозумілим причинам було зазначено, що травма є легкою. Повідомляє суд апеляційної інстанції, що 01.12.2025 р. позивач знову пройшов ВЛК, за наслідком якої у довідці було зазначено, що отримана ним раніше травма за ступенем тяжкості відноситься до тяжких. Вказане знову ж таки доводить ту обставину, що ступінь тяжкості отриманої травми змінитися не міг, а тим більше згодом повернутися до статусу тяжкої.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 є солдатом, призваним у Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_1 і проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно з пунктом 129 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.09.2024 № 274, призваний по мобілізації солдат ОСОБА_1 , старший стрілець 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 12 десантно-штурмової роти НОМЕР_2 десантно-штурмового батальйону, вважається таким, що був ургентно госпіталізований у зв`язку з отриманими пораненнями при виконанні бойових завдань.
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1811 від 23.09.2024 солдат ОСОБА_1 17.09.2024 одержав: Вогнепальне осколкове дотичне поранення грудей. Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого плеча з ушкодженням плечової вени. За обставин: при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме – виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_1 російської федерації внаслідок мінометного обстрілу отримав поранення. Перебував у засобах індивідуального захисту (шолом. Бронежилет). Фактів вчинення адміністративного чи кримінального правопорушень, самокаліцтва не виявлено. У стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував.
ОСОБА_1 у період із 19.09.2024 по 20.09.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП СОР «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3470 хірургічного відділення.
У період із 20.09.2024 по 07.10.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» ЗМР, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7215 відділення хірургії.
Згідно з довідкою ВЛК № 947/466/1 позивачу 08.10.2024 проведено медичний огляд позаштатною ВЛК КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» ЗМР. Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Т06.3 Стан після вибухової травми (17.09.2024) м`яких тканин лівого плеча з ушкодженням плечової вени, верхніх кінцівок, ЗЧМТ, струс головного мозку; післятравматична нейропатія лівого ліктьового нерву з парезом лівої верхньої кінцівки; цефалгічний астено-вегетативний та вестибуло-атактичний синдроми. Травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини (довідка про обставини травми від 23.09.2024 № 1811, видана командиром в/ч НОМЕР_1 ). Згідно з Класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України № 370 від 04.07.2007, дана травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів.
Згідно з пунктом 68 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.10.2024 № 294, призваний по мобілізації солдат ОСОБА_1 , старший стрілець 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 12 десантно-штурмової роти НОМЕР_2 десантно-штурмового батальйону, вважається таким, що прибув 08.10.2024 в район виконання бойових завдань з КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» зі стаціонарного лікування, а згідно з пунктом 69 витягу із того ж наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.10.2024 № 294, вважатья таким, що вибув 08.10.2024 з району виконання бойових завдань у відпустку за станом здоров`я у м. Дніпро, на 30 діб, з 08.10.2024 по 06.11.2024.
Згідно з пунктом 63 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.11.2024 № 324, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що прибув 07.11.2024 до пункту постійної дислокації, АДРЕСА_2 , з відпустки за станом здоров`я.
Згідно з довідкою ВЛК від 08.11.2024 № 9708 позивачу 07.11.2024 проведено медичний огляд ВЛК клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону. Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Т92.8 Нестійка контрактура лівого плечового та ліктьового суглобів, стан після операції (18.09.2024; 24.09.2024) хірургічних обробок вогнепальних ран лівого плеча з приводу вогнепального осколкового сліпого поранення (17.09.2024) з тимчасовим порушенням функції кінцівки. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми від 23.09.2024 № 1811). Згідно з класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості дана травма відноситься до легких (наказ МОЗ України від 04.07.2007 № 370). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів.
Згідно з пунктом 9 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2024 № 325, солдат ОСОБА_1 вважаєється таким, що вибув 08.11.2024 з пункту постійної дислокації, м. Львів у відпустку за станом здоров`я у м. Дніпро, на 30 діб, з 08.11.2024 по 07.12.2024.
Згідно з пунктом 28 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.12.2024 № 357, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що прибув 08.12.2024 до пункту постійної дислокації, АДРЕСА_2 з відпустки за станом здоров`я.
Згідно з пунктом 102 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.01.2025 № 7, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що вибув 07.01.2025 з пункту постійної дислокації, м. Львів до ДУ «Військово-медичний клінічний центр Західного Регіону», м. Львів, на стаціонарне лікування.
ОСОБА_1 у період із 07.01.2025 по 15.01.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 309 із діагнозом: Т92.4 Наслідки травми нерва верхньої кінцівки. Нестійка контрактура лівого плечового та ліктьового суглоба, післятравматична нейропатія лівого ліктьового нерва з чутливими та руховими порушеннями після поєднаного ВОСП (17.09.2024) грудей, верхніх кінцівок, грудей, лівого плеча, операції (18.09.2024) ПХО ран, ревізія судинного пучка, ушивання плечової вени.
Згідно з пунктом 16 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.01.2025 № 15, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що прибув 15.01.2025 до пункту постійної дислокації, м. Львів із ДУ «Військово-медичний клінічний центр Західного Регіону», м. Львів, зі стаціонарного лікування.
Згідно з пунктом 72 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.01.2025 № 21, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що вибув 21.01.2025 з пункту постійної дислокації, м. Львів до ДУ «Військово-медичний клінічний центр Західного Регіону», м. Львів, на стаціонарне лікування.
ОСОБА_1 у період із 21.01.2025 по 27.01.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1125 із діагнозом: Т92.4 Наслідки травми нерва верхньої кінцівки. Післятравматична нейропатія лівих ліктьового та серединного нервів внаслідок вогнепального поранення (17.09.2024) в/к на рівні с/3 плеча.
Позивач у період із 27.01.2025 по 15.02.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у Військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 368 із діагнозом: Т92.4 Наслідки травми нерва верхньої кінцівки. Післятравматична нейропатія лівих ліктьового та серединного нервів внаслідок вогнепального поранення (17.099.2024) верхньої кінцівки на рівні середньої третини плеча. Операція (22.02.2025); невроліз лівих серединного та ліктьового нервів на рівні середньої третини плеча.
Згідно з довідкою ВЛК від 13.02.2025 № 378 позивачу 13.02.2025 проведено медичний огляд позаштатною постійно-діючою ВЛК військової частини НОМЕР_3 . Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Т92.4 Стан після оперативного лікування (22.02.2025); невроліз лівих серединного та ліктьового нервів на рівні середньої третини лівого плеча, з приводу вогнепального осколкового сліпого поранення лівого плеча ускладненого післятравматичною (17.09.2024) нейропатією лівих ліктьового та серединного нервів внаслідок вибухової травми (17.09.2024) з тимчасовим порушенням функції лівої верхньої кінцівки. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (довідка про обставини поранення від 23.09.2024 № 1811). Згідно з класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких (наказ МОЗ України від 04.07.2007 № 370). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів.
Згідно з пунктом 15 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.02.2025 № 47, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у відпустку за станом здоров`я, у м. Дніпро, на 30 діб, з 16.02.2025 по 17.03.2025.
Згідно з пунктом 14 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.03.2025 № 77, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що прибув 18.03.2025 до пункту постійної дислокації, АДРЕСА_2 , з відпустки за станом здоров`я.
Підставою для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн з розрахунку за місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та за час перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії є:
за період з 08.10.2024 по 31.10.2024 – п.18 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.12.2024 № 5430 «Про внесення змін до деяких наказів командира військової частини НОМЕР_1 », яким внесено зміни в додаток 6 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 3941 від 05.10.2024;
за період з 01.11.2024 по 06.11.2024 – п.21 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.12.2024 № 5430 «Про внесення змін до деяких наказів командира військової частини НОМЕР_1 », яким внесено зміни в додаток 6 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 5101 від 05.12.2024;
за період з 21.01.2025 по 31.01.2025 – п.27 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.04.2025 № 2741 «Про внесення змін до деяких наказів командира військової частини НОМЕР_1 », яким внесено зміни в додаток 6 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 751 від 05.02.2025;
за період з 01.02.2025 по 15.02.2025 – п.30 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.04.2025 № 2741 «Про внесення змін до деяких наказів командира військової частини НОМЕР_1 », яким внесено зміни в додаток 6 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 1501 від 05.03.2025;
за період з 16.02.2025 по 28.02.2025 – п.30 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.04.2025 № 2741 «Про внесення змін до деяких наказів командира військової частини НОМЕР_1 », яким внесено зміни в додаток 6 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 1501 від 05.03.2025; 
за період з 01.03.2025 по 17.03.2025 – пункт 307 додатку 6 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.04.2025 № 2251.
Згідно з карткою особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2024 та 2025 роки, відповідач використовував такі розрахунки для додаткової винагороди:
77 419, 35 грн, підстава для виплати одноразового грошового виду забезпечення: 25.12.2024 № 5430;
20 000 грн, підстава для виплати одноразового грошового виду забезпечення: 25.12.2024 № 5430;
54 838, 71 грн, підстава для виплати одноразового грошового забезпечення: 05.04.2025 № 2251;
35 483, 87 грн, підстава для виплати одноразового грошового забезпечення: не зазначена;
100 000 грн, підстава для виплати одноразового грошового забезпечення: не зазначена.
Відповідно до довідок АТ «ПРИВАТБАНК» про виконання реєстру зарахування коштів на рахунок одержувача ОСОБА_1 :
27.12.2024 зараховано 76 258, 06 грн (за співставлення даних, виплата додаткової винагороди за період з 08.10.2024 по 31.10.2024);
27.12.2024 зараховано 19 700, 00 грн (за співставлення даних, виплата додаткової винагороди за період з 01.11.2024 по 06.11.2024);
24.04.2025 зараховано 54 016, 13 грн (за співставлення даних, виплата додаткової винагороди за період з 01.03.2025 по 17.03.2025);
30.05.2025 зараховано 34 951, 61 грн (за співставлення даних, виплата додаткової винагороди за період з 21.01.2025 по 31.01.2025);
30.05.2025 зараховано 98 500, 00 грн (за співставлення даних, виплата додаткової винагороди за період з 01.02.2025 по 28.02.2025).
Довідка про доходи позивача № 879/3 від 26.03.2025, видана в/ч НОМЕР_1 , містить дані, які відповідають довідкам АТ «ПРИВАТБАНК» про виконання реєстру зарахування коштів на рахунок одержувача ОСОБА_1 .
У матеріалах справи відсутні відомості щодо нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень з розрахунку за місяць за час перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з 07.11.2024 по 08.12.2024.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неповноти виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (Закон № 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно до статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За змістом частин першої-четвертої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до пункту а) статті 9-2 Закону № 2011-ХІІ на період дії воєнного стану (особливого періоду) військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Президентом України 24.02.2022 прийнято Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX. Відповідно до пункту 1 Указу № 64/2022 воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України, та який триває по день розгляду даної справи.
Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (Порядок № 260), визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 177/39233, Порядок № 260 було доповнено розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023.
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова № 168, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1-2 Постанови № 168, виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Згідно наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
За змістом пункту 9 розділу XXXIV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку № 260 накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Пунктом 12 розділу XXXIV Положення № 260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
З матеріалів справи, а саме з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1811 від 23.09.2024 вбачається, що позивач 17.09.2024 одержав: Вогнепальне осколкове дотичне поранення грудей. Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого плеча з ушкодженням плечової вени. За обставин: при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме – виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_1 російської федерації внаслідок мінометного обстрілу отримав поранення. Перебував у засобах індивідуального захисту (шолом. Бронежилет). Фактів вчинення адміністративного чи кримінального правопорушень, самокаліцтва не виявлено. У стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував.
Відтак, аналіз наведених норм дає підстави для висновку про необхідність встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування військовослужбовця на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Згідно з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1811 від 23.09.2024, поранення, отримане ОСОБА_1 17.09.2024 пов`язане із захистом Батьківщини.
Із первинної медичної документації, яка міститься у матеріалах справи, суд встановив, що ОСОБА_1 перебував у закладах охорони здоров`я (установах) на стаціонарному лікуванні у такі періоди: із 19.09.2024 по 20.09.2024 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 3470 хірургічного відділення КНП СОР «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни»); із 20.09.2024 по 07.10.2024 (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7215 відділення хірургії КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» ЗМР, п. 68 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.10.2024 № 294); із 07.01.2025 по 15.01.2025 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 309 Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, п. 102 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.01.2025 № 7, п. 16 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.01.2025 № 15); із 21.01.2025 по 27.01.2025 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1125 Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, п.72 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.01.2025 № 21); із 27.01.2025 по 15.02.2025 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 368 Військової частини НОМЕР_3 ).
Апелянт стверджує, що відповідач не нарахував та не виплатив додаткову винагороду у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 21.01.2025 по 15.02.2025.
Колегія суддів критично оцінює такі твердження позивача, оскільки відповідач надав достатні докази на підтвердження того, що вказана виплата за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 21.01.2025 по 15.02.2025 була здійснена.
Так, відповідно до довідок АТ «ПРИВАТБАНК» про виконання реєстру зарахування коштів на рахунок одержувача ОСОБА_1 30.05.2025 зараховано 34951, 61 грн (за період з 21.01.2025 по 31.01.2025); 30.05.2025 зараховано 98500, 00 грн (за період з 01.02.2025 по 28.02.2025).
За період з 21.01.2025 по 31.01.2025 виплата додаткової винагороди здійснювалася відповідно до п.27 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.04.2025 № 2741 «Про внесення змін до деяких наказів командира військової частини НОМЕР_1 », яким внесено зміни в додаток 6 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 751 від 05.02.2025; за період з 01.02.2025 по 15.02.2025 – відповідно до п.30 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.04.2025 № 2741 «Про внесення змін до деяких наказів командира військової частини НОМЕР_1 », яким внесено зміни в додаток 6 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 1501 від 05.03.2025.
Щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за періоди з 08.10.2024 по 08.12.2024 та з 16.02.2025 по 17.03.2025, апеляційний суд зазначає наступне.
Постановою № 168 встановлено умови, необхідні для виплати винагороди у розмірі 100000 грн, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування у чітко визначеному виді відпустки, а саме: у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Тобто поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, має бути визнано тяжким за висновком ВЛК.
Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення № 402). 
Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 6.1. Положення № 402, направлення на медичний огляд проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням. Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.
За приписами пунктів 21.1. та 21.2. Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК. 
Пунктом 6.12. глави 6 розділу ІІ Положення № 402 встановлено, що на підставі постанови ВЛК відпустка для лікування у зв`язку з хворобою надається військовослужбовцям на 30 календарних днів, а за медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування - на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) продовжується ВЛК на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів. 
Відповідно до пункту 6.13. глави 6 розділу ІІ Положення № 402 загальний час безперервного перебування військовослужбовців у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати дванадцять місяців поспіль. Не пізніше закінчення строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовці підлягають медичному огляду ВЛК з метою визначення придатності до військової служби.
Згідно з пунктом 6.14 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу, установи), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.
Під час вибуття військовослужбовця у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустку для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) довідка ВЛК видається йому на руки.
Вищевказані положення кореспондуються із пунктом 11 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ, згідно з яким військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.
Окрім цього, матеріалами справи підтверджено, що: згідно з довідкою ВЛК № 947/466/1 позивачу 08.10.2024 проведено медичний огляд позаштатною ВЛК КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» ЗМР. Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Т06.3 Стан після вибухової травми (17.09.2024) м`яких тканин лівого плеча з ушкодженням плечової вени, верхніх кінцівок, ЗЧМТ, струс головного мозку; післятравматична нейропатія лівого ліктьового нерву з парезом лівої верхньої кінцівки; цефалгічний астено-вегетативний та вестибуло-атактичний синдроми. Травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини (довідка про обставини травми від 23.09.2024 № 1811, видана командиром в/ч НОМЕР_1 ). Згідно з Класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України № 370 від 04.07.2007, дана травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів; згідно з довідкою ВЛК від 08.11.2024 № 9708 позивачу 07.11.2024 проведено медичний огляд ВЛК клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону. Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Т92.8 Нестійка контрактура лівого плечевого та ліктьового суглобів, стан після операції (18.09.2024; 24.09.2024) хірургічних обробок вогнепальних ран лівого плеча з приводу вогнепального осколкового сліпого поранення (17.09.2024) з тимчасовим порушенням функції кінцівки. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми від 23.09.2024 № 1811). Згідно з класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості дана травма відноситься до легких (наказ МОЗ України від 04.07.2007 № 370). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів; згідно з довідкою ВЛК від 13.02.2025 № 378 позивачу 13.02.2025 проведено медичний огляд позаштатною постійно-діючою ВЛК військової частини НОМЕР_3 . Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Т92.4 Стан після оперативного лікування (22.02.2025); невроліз лівих серединного та ліктьового нервів на рівні середньої третини лівого плеча, з приводу вогнепального осколкового сліпого поранення лівого плеча ускладненого післятравматичною (17.09.2024) нейропатією лівих ліктьового та серединного нервів внаслідок вибухової травми (17.09.2024) з тимчасовим порушенням функції лівої верхньої кінцівки. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (довідка про обставини поранення від 23.09.2024 № 1811). Згідно з класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких (наказ МОЗ України від 04.07.2007 № 370). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів.
На підставі вказаних довідок ВЛК, ОСОБА_1 надавались відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у такі періоди: із 08.10.2024 по 07.11.2024 (п. 69 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.10.2024 № 294 та п. 63 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.11.2024 № 324); із 08.11.2024 по 07.12.2024 (п. 9 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2024 № 325 та п.28 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.12.2024 № 357); із 16.02.2025 по 17.03.2025 (п. 15 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.02.2025 № 47 та п.14 витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.03.2025 № 77).
Апеляційний суд зауважує, що відповідач надав достатні докази на підтвердження того, що додаткова винагорода у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування ОСОБА_1 перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії була здійснена.
Так, відповідно до довідок АТ «ПРИВАТБАНК» про виконання реєстру зарахування коштів на рахунок одержувача ОСОБА_1 27.12.2024 зараховано 76 258, 06 грн (за період з 08.10.2024 по 31.10.2024); 27.12.2024 зараховано 19 700, 00 грн (за період з 01.11.2024 по 06.11.2024); 24.04.2025 зараховано 54 016, 13 грн (за період з 01.03.2025 по 17.03.2025); 30.05.2025 зараховано 98 500, 00 грн (за період з 01.02.2025 по 28.02.2025).
За період з 08.10.2024 по 31.10.2024 виплата додаткової винагороди здійснювалася відповідно до п.18 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.12.2024 № 5430 «Про внесення змін до деяких наказів командира військової частини НОМЕР_1 », яким внесено зміни в додаток 6 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 3941 від 05.10.2024; за період з 01.11.2024 по 06.11.2024 – відповідно до п.21 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.12.2024 № 5430 «Про внесення змін до деяких наказів командира військової частини НОМЕР_1 », яким внесено зміни в додаток 6 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 5101 від 05.12.2024; за період з 16.02.2025 по 28.02.2025 – відповідно до п.30 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.04.2025 № 2741 «Про внесення змін до деяких наказів командира військової частини НОМЕР_1 », яким внесено зміни в додаток 6 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 1501 від 05.03.2025; за період з 01.03.2025 по 17.03.2025 – відповідно до п. 307 додатку 6 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.04.2025 № 2251.
Відтак, фактичні обставини свідчать про відсутність у позивача права на передбачену Постановою № 168 додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень за періоди з 08.10.2024 по 07.11.2024 та з 16.02.2025 по 17.03.2025.
Колегія суддів звертає увагу з приводу виплати додаткової винагороди за період з 07.11.2024 по 08.12.2024 на те, що відповідно до довідки ВЛК від 08.11.2024 № 9708 за результатами проведення медичного огляду позивача встановлено, що ступінь отриманої ним травми є легким. Вказано, що ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів.
Отже, оскільки військово-лікарською комісією 07.11.2024 встановлено, що отримане позивачем поранення відноситься за ступенем тяжкості до легких, а положеннями Постанови № 168 передбачено, що включенню до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, підлягають ті військовослужбовці, які перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів.
В контексті наведеного апеляційний суд зауважує, що питання наявності або відсутності певного діагнозу у особи, а також визначення того, чи отримане військовослужбовцем захворювання є тяжким за результатами медичного обстеження, і чи пов`язане воно саме із захистом Батьківщини, належать до дискреційних повноважень військово-лікарської комісії, а не суду. З цього випливає і те, що суд не може і не повинен самостійно змінювати формулювання обставин, встановлених або визначених уповноваженим лікарським органом у медичній документації.
Натомість у випадку незгоди військовослужбовця з висновком ВЛК, якщо такий впливає на реалізацію його прав або обов`язків, він має право оскаржити дії/рішення ВЛК в адміністративному чи судовому порядку, і у подальшому (у разі внесення змін до відповідних на 30 календарних днів, довідок чи постанов ВЛК) звернутись до командира військової частини щодо перегляду попереднього рішення або виплати винагороди.
Апелянт не надав доказів оскарження у порядку, встановленому Положенням № 402, висновків ВЛК, викладених у довідці від 08.11.2024 № 9708, до ВЛК регіону або до Центральної ВЛК, тому в межах розгляду даної справи суд не може надавати оцінку законності вказаної довідки ВЛК.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції щодо відсутності протиправної бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень з розрахунку на місяць дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за періоди з 08.10.2024 по 08.12.2024 та з 16.02.2025 по 17.03.2025.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає. 
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі №380/11124/25 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар