Справа №751/1171/26
Провадження №3/751/569/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Топіхи Р.М.,
за участю: секретаря судового засідання Островської А.С.,
особи, щодо якої складено протоколи, ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_1 – адвоката Хлопова А.В. в режимі відеоконференції,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та за проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
30 січня 2026 року о 07 годині 01 хвилину ОСОБА_1 , знаходячись у громадському місці за адресою: м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 37, вчинив дрібне хуліганство, а саме висловлювався нецензурною лайкою в бік сержанта поліції Прохоренко Д.В. під час виконання нею своїх службових обов`язків, чим порушив громадській порядок та спокій громадян.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР 1
№ 578958 30 січня 2026 року о 06 годині 58 хвилини у місті Чернігові по
вул. Івана Мазепи, 37, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: вираженим тремтінням пальців рук, звуженими зіницями очей, які не реагують на світло, поведінкою, що не відповідає обстановці. Пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у лікаря-нарколога в медичному закладі ЧОПНЛ, водій відмовився.
У протоколі зазначено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
24 лютого 2026 захисник ОСОБА_1 – адвокат Хлопов А.В. через систему «Електронний суд» надіслав письмові пояснення, у яких зазначає, що ОСОБА_1 не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що зупинка транспортного засобу працівниками поліції була здійснена без законних підстав, визначених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки несправність однієї лампи підсвітки номерного знака не є підставою для зупинки транспортного засобу. Також вказує, що
 ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції не доставили його до медичного закладу. Натомість, того ж дня ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов відповідний огляд, за результатами якого ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння не виявлено. Крім того, представник зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також вказує на порушення працівниками поліції порядку складання протоколу, зокрема неналежне роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП.
У судовому засіданні особа, щодо якої складені протоколи,
 ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що їхав від кума до вокзалу, підвозив знайомого. Зупинили патрульні, сказали, що не працює підсвітка номеру. Потім почали вказувати на ознаки сп`яніння, проходити медичний огляд він не відмовлявся. Щодо нецензурної лайки, то не заперечував, що з його боку мала місце така поведінка, яку він припинив після зауваження поліцейських. Зазначив, що ОСОБА_2 він раніше знайомий, навчалися в паралельних групах, між ними був особистий конфлікт, раніше він також був поліцейським. Після того, як його відпустили з приміщення Чернігівського районного управління поліції, він одразу поїхав здавати аналізи. Указав на те, що при затриманні, під час перебування в приміщення районного управління поліції та після звільнення, йому ніхто не пропонував пройти медичний огляд. Також, просив долучити оригінал виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 30 січня 2026 року № 60.
Захисник Хлопов А.В. у судовому засіданні вказав, що
 ОСОБА_2 давня знайома ОСОБА_1 , у них мав місце особистий конфлікт. Зазначив, що причини для зупинки не було, не працююча одна лампочка підсвітки номеру не є причиною для зупинки. ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд. Після виходу від працівників поліції, пройшов огляд самостійно. На цих підставах просив закрити провадження у справі. Щодо дрібного хуліганства зазначив, що поведінка у ОСОБА_1 дійсно була активна, однак, ОСОБА_2 є службової особою, а тому має бути інше стягнення та просив закрити провадження і в цій частині. Також, висловив думку щодо наявності підстав для об`єднання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 та ст. 173 КУпАП в одне провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
З огляду на викладене, суд вважає за доцільне об`єднати адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Чернігівській області, щодо ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 173 КУпАП, в одне провадження.
Вислухавши пояснення особи, щодо якої складені протоколи, захисника, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до такого висновку.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Цією ж статтею передбачено чим встановлюються ці дані. 
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із пунктом 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від
09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до пунктів 6, 7 Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 173 КУпАП адміністративна відповідальність настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Суд безпосередньо дослідив та оцінив докази у справі, а саме:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 578958 від
30 січня 2026 року; - направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 30 січня 2026 року; - відеозапис до протоколу серії ЕПР 1 № 578958 від30 січня 2026 року; - рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 2 БУПП в Чернігівській області ДПП Плясуна А.О.; - протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 846351 від 30 січня
2026 року; - відеозапис до протоколу серії ВАД № 846351 від 30 січня
2026 року; - протокол серії ВВ № 024271 про адміністративне затримання від 30 січня 2026 року; - пояснення ОСОБА_2 ; - рапорт поліцейського взводу № 1 роти № 2 БУПП в Чернігівській області ДПП Прохоренко Д.С.
Згідно з положеннями частин 4, 5 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції № 1452/7359 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Враховуючи зазначене, суд приймає та враховує як допустимий доказ виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «ЧОПНЛ» від 30 січня 2026 року № 60, відповідно до якої на підставі самостійного звернення 30 січня 2026 року о 10 годині 00 хвилин проведено огляд ОСОБА_1 , за результатами токсикологічних досліджень № 206 та
№ 214, алкоголь та наркотичні речовини відповідно у крові та сечі
 ОСОБА_1 не виявлено, діагноз – тверезий, ознак сп`яніння не виявлено.
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 578958 від 30 січня 2026 року зазначено такі ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей.
Однак, суд вважає, що відеозапис, наданий як додаток до протоколу, не підтверджує обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Так, із відеозапису вбачається, що водію ОСОБА_1 повідомлено про причину зупинки, а саме не працювала одна лампочка підсвітки номера. В процесі спілкування водію було повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти медичний огляд у лікаря-нарколога, на що водій не відмовлявся, проте поводив себе зухвало та неодноразово виражався на адресу поліцейської Прохоренко Д.В., у зв`язку з чим йому неодноразово робилися зауваження, на які ОСОБА_1 фактично не реагував. У подальшому до ОСОБА_1 через його поведінку було застосовано адміністративне затримання. Після затримання, у службовому автомобілі під час слідування до Чернігівського районного управління поліції в службовому автомобілі, приміщенні ЧРУП під час оформлення документів та після звільнення, ОСОБА_1 працівниками поліції не пропонувалось пройти медичний огляд для визначення стану сп`яніння. Згідно з відеозаписом ОСОБА_1 було звільнено 30 січня 2026 року о 08 годині 43 хвилини .
Згідно з усталеною судовою практикою, описані в п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як у даному конкретному випадку. 
Положення статті 62 Конституції України визначають, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» та «Коробов проти України»). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, – є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, не може породжувати у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, а відмова від огляду за таких обставин не може породжувати для водія негативних юридичних наслідків.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху суду не надано.
За таких обставин провадження у справі в частині притягнення
 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Разом з тим, суд дійшов до висновку про наявність в діях
 ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого
ст. 173 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.
Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, відповідно до статей 34, 35 КУпАП судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне накласти на
 ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в межах санкції ст. 173 КУпАП.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 гривень 60 копійок.
На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 33-35, 36, 130, 173, 245, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Справи про адміністративні правопорушення № 751/1171/26 та
№ 751/1174/26 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП, об`єднати в одне провадження, присвоївши справі № 751/1171/26, провадження № 3/751/569/26.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 гривень (ГУК у м. Черніг.обл/тг
м. Чернігів/21081100, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313000106000025739, КБКД: 21081100).
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 гривень
60 копійок (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).
У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом десяти днів з дня винесення постанови. 

Суддя Р.М. Топіха