КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2026 року № 320/47939/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої Діски А. Б., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації, в якому просив суд:
- визнати дії Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» протиправними;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області надати ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскільки позивач безпосередньо брав участь у роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС як працівник Іванківського АТП-09038, став інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджено документально, то він має право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, а тому відмова відповідача у наданні позивачу такого статусу є незаконною. 
Позивач зазначає, що підставою для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та отримання відповідного посвідчення є наявність у особи довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, а уповноваженою особою щодо видачі останнього є органи праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина. Тобто, необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 15.04.1980, ОСОБА_1 у період з 23.04.1981 по 28.03.1995 працював водієм у Іванківському АТП-09038.
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується посвідчення серії НОМЕР_2 .
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №1090848 йому встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 
Відповідно до експертного висновку від 14.06.2023 №108 захворювання позивача пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
У період з 23.04.1981 по 28.03.1995 позивач працював водієм в Іванківському АТП-09038, яке згодом було переіменовано в Іванківське АТП-11067 (на сьогоднішній день – ВАТ «Автомобіліст»), що підтверджується копією трудової книжки та довідки про перейменування від 2009 року.
Відповідно до копій довідки №68 від 16.01.2012, довідки №200 від 17.12.2008 та довідки №201 від 17.12.2008, позивач з 02.05.1986 по 04.05.1986 та з 07.05.1986 по 08.05.1986 був залучений до складу формувань Цивільної Оборони Іванківського АТП-11067, які залучалися до ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
У вересні 2023 року позивач звернувся до Управління СЗН Вишгородської РДА Київської області з заявою щодо надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне посвідчення.
Листом від 14.09.2023 № 01-3-589 відповідач відмовив йому у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, у зв`язку з тим, що позивачем не надано підтверджуючих документів про залучення його до формувань ЦО та не визначено чіткий механізм видачі довідки.
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 10 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно зі статтею 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі – Закон № 3551-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин,) ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.
Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 "Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни" затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, яке регулює правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни.
Відповідно до п. 2 Положення, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.
Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни" (абзац третій пункту 3 постанови № 302).
Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни”, “Посвідчення учасника війни” і відповідні нагрудні знаки, “Посвідчення члена сім`ї загиблого”, “Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України” видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина (абзац 2 п. 7 Постанови № 302).
Відповідно до п. 10 Постанови № 302, посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.
Спірні правовідносини в цій справі виникли у зв`язку з відмовою відповідача у встановленні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі йому відповідного посвідчення.
На думку позивача, оскільки він є особою з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, то він має право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни згідно з пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у зв`язку з чим звернувся до відповідача з відповідною заявою.
Проте, відповідач відмовив позивачу в задоволенні такої заяви, зазначивши в листі від 14.09.2023 № 01-3-589 про те, що на час розгляду звернення механізм реалізації положень законодавства та порядку чітко не визначений. Посилаючись на рекомендаційні та роз`яснювальні листи Міністерства праці та соціальної політики України та Головного управління праці та соціального захисту населення Київської ОДА, представник відповідача зазначив, що основним документом для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до ст. 7 п. 9 – особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є довідка, яка містить інформацію про наказ чи розпорядження про залучення особи до формувань Цивільної оборони, займану посаду та документів про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Суд зазначає, що в постанові від 15.04.2021 у справі № 377/27/17 Верховний Суд дійшов висновку, що не всі особи, які виконували роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підпадають під дію наведеної статті.
Статус інвалідів війни розповсюджено на осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, на підставі Закону України «Про внесення змін до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
У відповідності до положень цього Закону вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб, які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у 30-тикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.
Верховний Суд у вказаній постанові дійшов висновку, що умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.
Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та має статус особи з інвалідністю у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків. Ці обставини свідчать про поширення на позивача пільг, гарантій і компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Водночас, для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») окрім факту настання у особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.
Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони, та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.
Суд зазначає, що наявними у матеріалах справи документами підтверджується статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. 
Також на підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивачем надано довідку ВАТ «Автомобіліст від 17.12.2008 № 201 про створення підрозділів та сил цивільної оборони підприємства; довідку № 200 від 17.12.2008, видану на ім`я ОСОБА_1 про те, що він дійсно був залучений до складу формувань ЦО Іванківського АТП - 11067 з 02.05.1986 по 05.05.1986 згідно розпорядження начальника ЦО автослужби Іванківського району АТП-11067 №4 від 01.05.1986 та довідку № 68 від 16.01.2012 про те, що позивач з 02.05.1986 по 04.05.1986, з 07.05.1986 по 08.05.1986 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29.12.1987 №1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06.06.1986 № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 1.
Вказані документи були подані позивачем до Управління СЗН Вишгородської РДА Київської області разом із заявою від 11.09.2023 про видачу позивачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.
Водночас, відмовляючи позивачу в задоволенні його заяви листом від 14.09.2023, відповідач не надав оцінку наданим документам та не перевірив підстав надання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону №3551, а обмежився лише посиланням на роз`яснення та рекомендації Міністерства праці та соціальної політики України, у зв`язку з відсутністю механізму реалізації положень закону та невизначеність порядку та на необхідність подання довідки, яка містить інформацію про наказ чи розпорядження про залучення особи до формувань Цивільної оборони.
Відповідно до вимог нормативно-правових актів з Цивільної оборони, які були чинними на момент аварії на Чорнобильській катастрофі, зокрема, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і міністрів СРСР від 18.03.1976 № 201-78, наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 № 90 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та від 29.06.1976 № 92 (настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (Сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 № 01, від 30.04.1986 № 02, від 04.05.1986 № 16, від 19.05.1986 № 52 та інші), цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають дітей до 8 років.
Особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.
Що стосується кола осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони та доказів, якими підтверджують такі обставини, суд зазначає, що наділяючи осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС правом на отримання статусу ветерана війни (інваліда війни), законодавець у Законі № 3551-XII та Положенні №302 не визначив родових ознак формувань Цивільної оборони, на склад яких поширюються зазначені пільги. Не визначено вказаними нормативно-правовими актами й переліку документів, що підтверджували б факт участі осіб у складі формувань Цивільної оборони.
Отже, вказані обставини підлягають встановленню у кожному випадку індивідуально з урахуванням обставин справи.
Таким чином, суд зазначає, що законодавством України не передбачено подання особою довідки про яку зазначає відповідач у своєму листі, а відповідач відповідно не має вимагати надання такої довідки. А тому відповідачем необґрунтовано та протиправно відмовлено у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача надати позивачу такий статус та видати відповідне посвідчення встановленого законодавством зразка суд зазначає наступне.
Пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд зазначає, що у даному випадку відповідач не розглянув по суті заяву позивача, оскільки відповідач не надав оцінку поданим позивачем документам разом із заявою від 11.09.2023 та не з`ясував, чи перебував позивач у складі цивільної оборони, у зв`язку з чим не встановлено, чи виконано всі умови, визначені законом, для надання позивачу відповідного статусу.
У зв`язку з цим, щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне посвідчення суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням висновків суду, наданих у цьому рішенні.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до норм Закону України “Про судовий збір” позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.
Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд,
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 8а ЄДРПОУ 03193815) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням висновків суду, наданих у цьому рішенні.
В іншій частині адміністративного позову - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.