Єдиний унікальний номер: 379/2381/25 
Провадження № 2/379/232/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Тараща
Таращанський районний суд Київської області у складі головуючого судді Разгуляєвої О.В., розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року позивач ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором та судові витрати пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позову вказав, що 30.12.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 897919911 про надання кредиту на суму 5600,00 грн. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання перед відповідачем в повному обсязі, перерахувавши на картковий рахунок № НОМЕР_1 , вказаний відповідачем у заявці, грошові кошти в сумі 5600,00 грн. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у реєстрах прав вимоги. 10 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило права вимоги на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». 29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги за укладеним з відповідачем кредитним договором на користь ТОВ «ФК«Ейс». Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить 23100,0 грн, яка складається з: 5600,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17500,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за штрафами санкціями (пеня, штрафи).
Окрім того, позивач просить стягнути витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. та судовий збір.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2025 року головуючим суддею визначено Разгуляєву О.В.
Ухвалою суду від 29.12.2026 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України та одночасно задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від АТ « Універсал Банк».
Ухвалу суду направлено відповідачу за місцем реєстрації, встановлено строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 
12.01.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого викладені у позові вимоги не визнає. Зазначає, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 897919911 від 30.12.2023, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Договір факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено 28.11.2018, проте договір кредитної лінії укладено лише у 2023 році. Вказує на те, що боргові зобов`язання ОСОБА_1 за договором № 897919911 від 30.12.2023 року взагалі ще не існували, а відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості щодо існування повідомлення про відступлення права грошової вимоги за Договором кредитної лінії № 897919911 від 30.12.2023 року та будь-яке підтвердження про направлення позичальнику такого повідомлення за подальшими Договорами факторингу, на виконання пункту 14.19 Договору.
Покликається на те, що відповідач визнає факт укладення договору кредитної лінії № 897919911 від 30.12.2023 року на суму 5600 грн, проте нараховані відсотки є завищеними та нарахуваними після закінчення 30-денного строку кредитування. Позивач не заявляв до стягнення з відповідача неустойку в порядку, установленому частиною другою статті 625 ЦК України, як наслідку прострочення споживачем ОСОБА_1 виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 897919911 від 30.12.2023, а нарахував їх як відсотки за користування кредитом у порядку, встановленому статтею 1048 ЦК України, що не відповідає акцептованим відповідачем умовам оферти. Також вказує, що нараховані відсотки є завищеними, нарахування заборгованості позивачем здійснювалося всупереч законодавству. Оскільки договір № 897919911 від 30.12.2023 укладався після набуття чинності Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому умови договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,5 % та 2,98 % є нікчемними в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Вважає, що розмір відсотків для відповідача має становити 840,00 грн., що відповідає умовам п. 8.8. договору, і саме такий розмір відсотків буде справедливим, надасть відповідачу можливість сплатити борг, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин. Вказує, що відповідач не здійснював погашення заборгованості, тому у нього існує заборгованість за кредитним договором № 897919911 від 30.12.2023 у розмірі 6 440,00 грн. (5 600,00 грн. тіло кредиту + 840,00 грн. відсотки за користування кредитом). Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення заборгованості за договором № 897919911 від 30.12.2023 року, а також стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу. Стягнути з позивача ТОВ «ФК «Ейс» на користь відповідача ОСОБА_1  витрати на правничу допомогу у розмірі 6500, 00 грн.
16 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої позивач зазначає, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та між ТОВ Таліон Плюс укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до п. 8.2 , 8.6. договору факторингу №28/1118-01, додатковими угодами: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Позивачем належними доказами підтверджено перехід до нього прав вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача ОСОБА_1 . Вказує на те, що позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони кредитодавця. Не є підставою для звільнення боржника від виконання кредитного договору те, що він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги, а лише означає виконання боржника свого зобов`язання перед кредитодавцем, з яким укладав договір, що не виконано. Щодо нарахування відсотків за кредитним договорм зазначає, що відповідно до п. 8.3.1. за період від дати видачі кредиту до 29.01.2024 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 182,50 (сто вісімдесят дві цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,50 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - дисконтна процентна ставка). Відповідно до п.8.3.2. у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 29.01.2024 р. проценти нараховуються за ставкою 912,50 (дев`ятсот дванадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,50 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - індивідуальна процента ставка). Зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Таким чином. відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» нарахування відсотків здійснюються наступним чином: 5 600(сума виданого кредиту)* 119 (строк)*1,00(процентна ставка)/100 = 6664,0 грн. (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 119 днів); 
- 6664,00 /119=56,00 грн. (сума за один день користування кредитом період 30.01.2024 - 27.05.2024);
-17 615,00 грн. (сума нарахованих відсотків за період 30.12.2023 - 29.01.2024) - 6 664,00 грн. (сума нарахованих відсотків за період 30.01.2024 - 27.05.2024) = 7504,00 грн. (заборгованість за відсотками). Таким чином, заборгованість по кредиту за відсотками становить 7504,00 гривень. У зв`язку з чим, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог. Крім того, вважають стягнення правничої допомоги з ТОВ «ФК «Ейс» у розмірі 6500, 00 грн, є не обґрунтованими та завищеними відносно складності справи. А тому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 897919911 від 30.12.2023 у розмірі 13104,00 грн, яка складається з: 5600,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 7504,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Окрім того, позивач просить стягнути витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. та судовий збір.
16.01.2026 до суду, через систему «Електронний суд» разом з відповіддю на відзив надійшла заява представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» Полякова О.В. про зменшення розміру позовних вимог. Представник позивача зазначає, що після проведення аналізу нарахованих відсотків за кредитним договором, позивач має намір зменшити розмір позовних вимог до 13400,00 грн. Просить суд прийняти та долучити до матеріалів справи заяву про зменшення позовних вимог, стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 897919911 в розмірі 13400,00 грн та понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 19.01.2025 було прийнято заяву представника позивача про зменшення позовних вимог. Ухвалено в подальшому розглядати справу з урахуванням уточнених позовних вимог.
Вищевказану ухвалу суду направлено відповідачу за місцем реєстрації, встановлено строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на заяву про зменшення позовних вимог.
Відповідачем відзив на заяву представника позивача про зменшення позовних вимог до суду не поданий.
Також, відповідач в установлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 30.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua, шляхом заповнення анкети-заяви укладено договір кредитної лінії № 897919911 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора  FKDN-7766. 
Правилами до кредитного договору передбачено, що позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту.
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 30.12.2023 позичальником ОСОБА_1 номер картки, на яку необхідно перерахувати кошти, вказано 4441-11 XX-XXXX-7903.
Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив приймання відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 5600,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.
Згідно з п. 3.1. кредитна лінія надається строком на 30 (днів) днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - «Дисконтний період»), а саме - до 29.01.2024. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.
Згідно п. 5.1. договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4441-11ХХ-ХХХХ-7903, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом (п. 8.1.), процентні ставки за договором є фіксованими (п. 8.2.). За період від дати видачі кредиту до 29.01.2024 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 182,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,50 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 8.3.1.).
Після закінчення дисконтного періоду кредитування (який згідно п. 3.1. становить 30 днів з дати отримання позичальником першого траншу) проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п. 8.4.).
В п. 12.4. сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70% річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. В п. 12.5. зазначено, що п. 12.4. цього Договору застосовується з обмеженнями, передбаченими чинним законодавством у період дії в Україні карантину та/або воєнного стану та у 30-денний строк після його припинення.
Крім того, до позовної заяви подано наступні документи:
-паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 897919911 від 30.12.2023;
-правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»;
- алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання кредитних договорів;
-довідку щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій викладені умови кредитування (оферта), які були запропоновані кредитодавцем та прийняті позичальником ОСОБА_1 шляхом підписання договору №997919911 30.12.2023 о 10:21:58 одноразовим ідентифікатором FKDN-7766, який був відправлений позичальнику на номер телефону: НОМЕР_2 ;
- алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання кредитних договорів;
Відповідно до платіжного доручення від 30.12.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картку № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 6500 грн 00 коп згідно договору №897919911 від 30.12.2023, ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 .
З даних наданої АТ «Універсал Банк» інформації вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_3 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 , на яку у період з 30.12.2023 по 04.01.2024 було зарахування коштів у сумі 5600,00 грн., що також підтверджується роздруківкою руху коштів по картці від 12.01.2026.
До того ж сам факт укладання кредитного договору № 897919911 від 30.12.2023 та отримання кредитних коштів у сумі 5600,00 грн. стороною відповідача підтверджується та не заперечується.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №897919911 від 30.12.2023 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 розмір заборгованості становить 11340,00 грн.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 897919911 від 30.12.2023. 
Так, відповідно до п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01від 28 листопада 2018 року, під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Розділом 2 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишились без змін.
31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якої, зокрема строк дії договору продовжено до 31.12.2021 (а.с.48).
31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткову угоду № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01, де сторони погодили продовжити строк дії договору до 31.12.2022.
31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткову угоду № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01, де сторони погодили продовжити строк дії договору до 31.12.2023.
31.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткову угоду № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01, де сторони погодили продовжити строк дії договору до 31.12.2024.
Надана копія договору факторингу № 28/1118-01від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс».
Відповідно до реєстру прав вимоги № 274 від 05.03.2024, ТОВ «Таліон Плюс» набуває право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в загальному розмірі 11480,00грн.
Згідно розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №897919911 від 30.12.2023 становить 23100,00 грн з них: 5600,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 17500,00 грн заборгованість за процентами.
Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 фактор ТОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Таким чином, договором передбачено право ТОВ «Таліон Плюс» відступити право вимоги за кредитними договорами.
10.10.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно з п. 4.1. цього Договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку.
Згідно з реєстру прав вимоги № 1 від 10.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 897919911 від 30.12.2023, загальна сума заборгованості по кредиту становить 23100,00 грн., яка складається із: заборгованість по основному боргу в сумі 5600,00 грн., заборгованість по відсотках в сумі - 17500 грн. 
В подальшому 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Згідно з реєстром боржників до Договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 ТОВ «ФК«Ейс» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 897919911 від 30.12.2023, загальна сума заборгованості по кредиту становить 23100,00 грн., яка складається із : заборгованість по основному боргу в сумі 5600,00 грн., заборгованість по процентах в сумі – 17500,00грн. 
Згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №897919911 від 30.12.2023 наданого позивачем ТОВ «ФК «Ейс» становить 23100,00 грн з них:5600,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 17500,00 заборгованість за процентами.
Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, поданої представником позивача 16.01.2026, загальна заборгованість за наданим кредитним договором з урахуванням зменшення позовних вимог становить 13104,00 грн, яка складається із : заборгованість по основному боргу в сумі 5600,00 грн., заборгованість по процентах в сумі – 7504,00грн.
Таким чином, отримавши кредитні кошти, відповідач ними користувався, проте свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка з урахуванням зменшених позовних вимог становить 13104,00 гривень.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються, Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частина 12 ст. 11 вказаного Закону передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18.
Вказані анкетні дані щодо відповідача-позичальника відповідають дійсності, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.
Таким чином вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
Факт укладання кредитного договору № 897919911 від 30.12.2023 та отримання кредитних коштів у сумі 5600,00 грн. стороною відповідача підтверджується та не заперечується.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За положенням ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Стосовно стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 897919911 від 30.12.2023 року за період з 30.12.2023 по 27.05.2025, суд зазначає наступне.
Як зазначено вище, умовами кредитного договору №897919911 від 30.12.2023 року передбачено: п. 3.1. кредитна лінія надається строком на 30 (днів) днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - «Дисконтний період»), а саме - до 29.01.2024. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.
За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом (п. 8.1.), процентні ставки за договором є фіксованими (п. 8.2.). За період від дати видачі кредиту до 29.01.2024 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 182,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,50 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 8.3.1.).
Після закінчення дисконтного періоду кредитування (який згідно п. 3.1. становить 30 днів з дати отримання позичальником першого траншу) проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п. 8.4.).
Отже, договір №897919911 було укладено 30.12.2023 року, а відповідач як встановлено судом не повернув кредит в строк, тобто до 29.01.2024 року, кредит надавався строком на 30 днів, то враховуючи вимоги п.8.4. вказаного договору, з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Про умови договору відповідач був ознайомлений попередньо, а відтак вільно та свідомо погодився виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами). Договір позики укладений на визначений термін, за якими відповідач повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, такий відповідачем не оспорювався, в судовому порядку окремі його положення недійсними не визнавалися.
Посилання представника відповідача на те, що згідно умов договору строк дисконтного періоду складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу, що дало підстави відповідачу ОСОБА_1 вважати, що кредит видається строком на 30 днів, отже відсотки, які нараховувалися кредитодавцем понад цей строк нараховувалися у відповідності до ст. 625 ЦК України, суд вважає безпідставними, так як в договорі прописані терміни та визначення, в тому числі в п. 1.1.3. визначення дисконтного періоду кредитування, при цьому сторонами узгоджено та чітко зазначено в п. 7.3. кінцеву дату повернення кредиту - 29.01.2029.
В паспорті споживчого кредиту до договору №897919911 від 30.12.2023 строк кредитування вказаний - до 1857 днів (дисконтний період 30 днів з можливістю продовження).
Тобто договір кредитної лінії № 897919911 від 30.12.2023 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, вони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину і волевиявлення учасників договору було вільним. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач також їх не надав, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Підтвердження того, що позичальник ОСОБА_1 звертався до кредитодавця за роз`ясненнями щодо незрозумілих йому умов договору суду не надано.
Крім цього, суд зауважує, що позивачем зменшено суму нарахованих відсотків за користування кредитом з 17500,00 грн. до 7504,00 грн. відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання відповідачем розміру заборгованості за кредитним договором № 897919911 від 30.12.2023 року в розмірі 6440,00 грн. не звільняє останнього від обов`язку сплати процентів, які заявлені до стягнення позивачем з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог. 
За положеннями частин 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Верховний Суд України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 висловив таку правову позицію: «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в Договорі позики, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
В обґрунтування заявлених вимог на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором кредитної лінії від 30.12.2023 року № 897919911 позивач надав суду: додаткову угоду № 26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-1 від 28 листопада 2018 року, додаткову угоду № 27 від 31 грудня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-1 від 28 листопада 2018 року укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс»; додаткову угоду № 31 від 31 грудня 2022 року до договору факторингу № 28/1118-1 від 28 листопада 2018 року; додаткову угоду № 32 від 31 грудня 2023 року до договору факторингу № 28/1118-1 від 28 листопада 2018 року; витяг з реєстру прав вимоги № 274 від 05.03.2024 року; договір факторингу від 10.10. 2024 року № 10/1024-01, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс»; витяг з реєстру прав вимоги № 1 від 10.10.2024 року; договір факторингу від 29.05.2025 року № 29/05/25-Е, укладений між ТОВ «ФК «Ейс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»; реєстр боржників до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року.
З приводу заперечення представника відповідача в тій частині, що ОСОБА_1 не пред`являлася вимога ні фактором, ні позивачем про необхідність сплати їм коштів, слід вказати, що згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору….неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. 
Також не заслуговують на увагу твердження представника відповідача в тій частині, що позивачем не підтверджено належними доказами факту переуступки права вимоги за договорами факторингу, оскільки 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу № 28/1118-01. 
Відповідно до п.5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 підписали Реєстр прав вимоги № 274 від 05.03.2024, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги.
Пунктом 1.2 договору факторингу № 28/1118-01визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта (первісного кредитора) до боржників (відповідача) по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Позивачем надано витяг з реєстру прав вимог, що містить дані відповідача ОСОБА_2 .
Для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) первісного кредитора зі сторони ТОВ «Таліон Плюс» згідно договору факторингу № 28/1118-01 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у реєстрі прав вимоги № 274 від 30.12.2024 до договору факторингу № 28/1118-01 (до якого також входило відступлення права вимоги щодо заборгованості відповідача по кредитному договору № 897919911) до позовної заяви додається акт звірки взаємних розрахунків та протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги.
10.10.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно з п. 4.1. цього договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку.
ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на виконання договору факторингу 10/1024-01 підписали реєстр прав вимоги № 1 від 10.10.2024 до договору факторингу 10/1024-01, за яким від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. 
Платіжною інструкцією № 7504 від 14.10.2024 підтверджено факт передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ФК «Таліон Плюс» зі сторони ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» згідно договору факторингу № 10/1024-01 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у реєстр прав вимоги № 1 від 10.10.2024 до договору факторингу 10/1024-01(до якого входило також відступлення права вимоги щодо заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору №897919911).
В подальшому 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Платіжними інструкціями № 243 від 04.06.2025, № 245 від 04.06.2025, № 246 від 05.06.2025, № 247 від 05.06.2025, № 248 від 06.06.2025 підтверджено факт передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зі сторони позивача згідно договору факторингу № 29/05/25-Е саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у реєстрі боржників від 29.05.2025 до договору факторингу № 29/05/25-Е (до якого входило також відступлення права вимоги щодо заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору №897919911).
При цьому, право вимоги по кредитному договору № 897919911 від 30.12.2023 було відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «Таліон плюс», ТОВ «Таліон плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», а в подальшому позивачу на підставі реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення кредитного договору.
Розділом 4 Договору факторингу № 28/1118-01 регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.
Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс».
Таким чином, договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та договір факторингу № 10/1024-01 від 10.10.2024 є дійсними, відповідно до законодавства містять істотні умови конкретного змісту щодо відступлення прав вимоги до боржників, що визначаються на момент переходу цих прав в порядку передбаченому договорами факторингу, в тому числі вимог, прав і обов`язків сторін, які виникнуть після укладання цих договорів. Тобто, сторонами досягнуто згоди щодо предмета договору факторингу.
Таким чином, умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами до договорів факторингу, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору факторингу передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання відповідного реєстру права вимоги, а не з дати укладення договору факторингу. Витяги з реєстрів прав вимоги про передачу права вимоги, додаються до позовної заяви, та є належними доказами щодо ланцюга відступлень права вимоги по кредитному договору до позивача.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Інші доводи сторони представника відповідача не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором.
Отже, позивачем доведено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, що ТОВ «ФК «Ейс» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 . Окрім того, вищевикладеними спростовуються доводи відповідача що відступлення права вимог може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги.
Згідно положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс» підлягають до повного задоволення.
Вирішуючи згідно вимог ст. 264 ЦПК України питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд керується наступним.
Так, згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у виді судового збору за подання цієї позовної заяви в розмірі 2422, 40 грн. Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Щодо вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, то суд вказує на таке.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
Представником позивача на виконання вказаних вище вимог, а саме підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суду надано договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги, Додаткову угоду № 25770771838 від 11.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг, довіреність від 20.08.2025 на підставі якої адвокат Соломко О.В. був представником ТОВ «ФК «Ейс» у цій справі, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Соломко О.В.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19(провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, сторона відповідача скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також співмірність витрат на оплату послуг адвоката із тривалістю і складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, предметом позовних вимог та значенням справи для сторін, у судових засіданнях адвокат участі не брав, справу розглянуто у спрощеному порядку без виклику сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу, в розмірі 2000,00 грн, що відповідатиме пропорційності, критерію реальності, виваженості, справедливості та розумності їхнього розміру.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором № 897919911 від 30.12.2024 в розмірі 13104,00 грн, з яких: 5600,00 грн - заборгованість за тілом позики та 7504,00 грн - заборгованості за процентами.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 2422,40 грн судового збору.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 2000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» юридична адреса: м. Київ, Поправки Юрія, буд., 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено та підписано 25.02.2026. 

Головуючий: О.В. Разгуляєва