П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 572/3535/25
Провадження № 22-ц/4815/502/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача - Шимківа С.С.,
суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В., 

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс",
відповідач -   ОСОБА_1 , 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року (ухвалене у складі судді Довгого І.І.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовну заяву обгрунтовано тим, що 15.07.2020 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №698693560 в електронній формі. 
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору у розмірі 13200,00 грн. 
28.11.2018 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, згідно якого ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступлено право грошової вимоги до відповідача ТзОВ «Таліон Плюс». 
На виконання Договору факторингу було підписано Реєстр прав вимоги №134 від 18.05.2021 року. 
У подальшому, 05.08.2020 року ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу №05/0820-01, згідно якого ТзОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». 
29.05.2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу №29/05/25-Е, згідно якого ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс».
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №б/н від 29.05.2025 року до Договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 65957,96 грн.
У період перебування права вимоги у позивача зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості.
Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 65957,96 грн. та понесені судові витрати.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 65957 (шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 96 коп. заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ейс» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. судових витрат. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ейс» 7000 (сім тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду обгрунтовано тим, що, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення. 
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим.
Позивачем не надано належних доказів на підтвердження переходу до нього прав вимоги за кредитними договорами, зокрема:
-реєстри прав не містять достатніх даних, що підтверджують обсяг та зміст переданих прав, зокрема, інформації про залишок заборгованості, підстави її нарахування, дату, на яку розраховано розмір заборгованості та відомостей про передачу кредитної справи;
-витяг із реєстру не має підписів та печаток, що робить його неналежним доказом;
-не надано доказів сплати за договорами факторингу, що є обов`язковим для підтвердження реального переходу прав.
На момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 року, боргові зобов`язання відповідача за кредитним договором від 15.07.2020 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору.
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності.
Таким чином, у ТОВ "Таліон Плюс", як Фактора, не виникло право вимоги за зобов`язанням відповідача, яке він міг би передати на підставі договору факторингу позивачу.
Отже, і наступні відступлення вимог не мають юридичного значення, оскільки фактично заміна кредитора у зобов`язанні не відбулася.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи договори (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".
Наголошує, що не укладала договір позики, в редакції, який долучено позивачем, відповідно, не погоджувала процентну ставку та інші кабальні умови кредитування.
Жоден доказ не підтверджує, що вона узгодила кожну сторінку з наданого договору або цей договір в цілому.
Зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то і різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником.
Матеріали справи не містять належних доказів перерахування їй суми позики.
Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Вирішити питання розподілу судових витрат.
29 грудня 2025 року ТзОВ "ФК "Ейс" подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 13200,00 грн.
У свою чергу, відповідачем не надано жодних доказів, що спростовують вимоги позивача.
Підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у ньому платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані.
Також доведено перехід прав вимоги від первісного кредитора до позивача.
Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду – без змін.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 15.07.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №698693560. 
Згідно п. 1.1 Договору позичальнику надано кредит у розмірі 13200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на умовах строковості, зворотності та платності.
Отримання відповідачем коштів в сумі 13200,00 грн. підтверджується платіжним дорученням від 15.07.2020 року.
Також перерахування ОСОБА_1 на платіжну картку № 5375-41XX-XXXX-3145 грошових коштів в сумі 13200 грн. підтверджується довідкою ТзОВ 2Манівео швидка фінансова допомога" та листом АТ "Універсал Банк".
28.11.2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу № 28/1118-01.
Додатковими угодами від 28.11.2019 року, від 31.12.2020 року, 31.12.2021 року, 31.12.2022 року, 31.12.2023 року продовжувався строк дії вищевказаного договору факторингу.
У подальшому, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників.
29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 698693560 від 15.07.2020 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив, зокрема, із того, що позивачем доведено факт переходу права вимоги за кредитним договором до відповідача.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Як вбачається із матеріалів справи, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) був укладений договір факторингу №28/1118-01.
Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більше ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не змінює його (п. 2.2).
Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги (п. 4.1).
Відповідно пункту 1.3 договору, правом вимоги є всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з п. 8.1 цього договору, договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (за наявності її у сторони).
Строк дії вказаного договору згідно п. 8.2 було встановлено до 28 листопада 2019 року.
У подальшому додатковими угодами вносилися зміни до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31 грудня 2024 року включно.
05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 05/0820-01 та 29.05.2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" укладено договір факторингу № 29/05/25-Е.
Умовами укладених договорів факторингу передбачено право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі, відступати право вимоги на користь третіх осіб.
Ураховуючи вищевикладене, укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з відповідачем не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним.
Разом з тим, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "Ейс", виходячи з наступного.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17 висновано, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту сплати оплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (ст. 1077 ЦК) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах.
У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п. 3.1.2 фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.
Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, тому позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ "ФК "Ейс".
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що:
47. Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.
48. Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
Апеляційний суд, розглядаючи справу, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, враховуючи правові позиції Верховного Суду під час вирішення того чи іншого спору.
Беручи до уваги неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильність застосування місцевим судом норм матеріального права, апеляційний суд відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову з підстав, наведених вище.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
За апеляційне оскарження рішення суду відповідач сплатив судовий збір у розмірі 3633,60 грн.
Оскільки суд задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду та відмовляє у задоволенні позову, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, понесених відповідачем, зокрема, належить стягнути з ТОВ «ФК «Ейс» на користь ОСОБА_1 3633,60 грн. у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384, 389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року скасувати.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на користь  ОСОБА_1  3633,60 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач      Шимків С.С.
Судді:        Ковальчук Н.М.
Хилевич С.В.