Справа № 758/10744/25 
Категорія 38 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року         місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Гребенюка В.В., за участі секретаря судового засідання Мельниченко К.Б., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу
У С Т А Н О В И В :
У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач, позикодавець) до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач, позичальник), про стягнення боргу.
Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем Договору позики у частині своєчасного повернення позики, з огляду на що, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі еквівалентній 11000,00 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення.
Ухвалою від 23.07.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.
04.09.2025 до суду від позивача надійшла заява про долучення доказів.
11.11.2025 до суду від відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання.
У підготовчому засіданні 11.11.2025 взяв участь позивач. Розглянувши заяву відповідача про відкладення судового засідання, суд залишив заяву без розгляду, як таку, що не підписана відповідачем відповідно до ч.4 ст. 183 ЦПК України.
У підготовчому засіданні 11.11.2025 судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
18.12.2025 та 18.02.2026 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі.
18.02.2026 до суду від відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання.
У судове засідання учасники судової справи не прибули.
За змістом ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.
Розглянувши заяву відповідача про відкладення судового засідання, суд зазначає наступне.
Так, заява обгрунтована тим, що відповідач не знайома з матеріалами справи та потребує в отриманні професійної правничої допомоги.
Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, як, зокрема, перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
За наслідками розгляду клопотання відповідача про відкладення судового засідання, судом відмовлено у його задоволенні, оскільки, відповідачем не наведено тих обставин та не надано відповідних доказів, наявність яких в силу приписів чинного законодавства є підставою для відкладення розгляду справи.
Суд, керуючись приписами ч.1 ст. 244 ЦПК України суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення оголосивши дату та час його проголошення.
У судовому засіданні судом було прийнято, складено і підписано вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 11.02.2025 між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики (надалі за текстом - Договір) у формі розписки (оригінал розписки наявний в матеріалах справи) відповідно до якої: «відповідач перебуваючи при здоровому глузді, повністю розуміючи правові наслідки своїх дій, без застосування будь-якого фізичного та психічного насильства стосовно мене, не будучи введенною в оману, не під впливом будь-яких погроз відносно мене чи моїх близьких родичів, дійсно одержала сьогодні, 11.02.2025 від позивача в борг грошові кошти у сумі 462 000,00 грн, що є еквівалентом 11 000,00 доларів США в день підписання (по комерційному курсу по домовленості). Сума може бути повернута достроково або частинами до 27.03.2025. При цьому, в будь-якому разі я зобов`язуюсь повернути позивачу позику в сумі еквівалентну 11 000,00 доларів США не пізніше 27.03.2025 року. Вказана в цій розписці сума грошових коштів в розмірі 462 000,00 грн дійсно одержана мною від позивача в повному обсязі при складанні даної розписки, одночасно з її підписанням, на підтвердження чого і розписуюсь. 11.02.2025 /підпис/ ОСОБА_2».
Позикодавець перерахував позичальнику кошти у розмірі 462 000,00 грн, що підтверджується змістом Договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Частиною 2 ст. 1047 цього Кодексу передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначено грошової суми або визначеної кількості речей.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до умов Договору строк повернення кредиту є таким, що настав.
Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ч.2 ст. 524 ЦК України).
За змістом ст. 533 ЦК України. грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Суд зазначає, що разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Суд зазначає, що зобов`язання у Договорі визначено, як обов`язок повернути борг у іноземній валюті - доларах США, а належним виконанням зобов`язання є повернення суми боргу у доларах США.
Враховуючи вищезазначене, а також те що станом на дату ухвалення рішення обов`язок по поверненню позикових коштів у заявленому розмірі настав, заборгованість позичальника за кредитом перед позивачем належним чином доведена, підтверджена та позичальником не спростована, вимоги позивача з відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити;
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США у еквіваленті до гривні за курсом Національного банку України на день платежу та 4559 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 42 копійки судового збору;
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 );
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя         В.В. Гребенюк