П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м. Київ

Справа № 753/7038/25
Апеляційне провадження №22-ц/824/1781/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Заставенко М.О. 27 червня 2025 року в м. Київ, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В

У квітні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 22500,00 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 серпня 2023 року між позивачем і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №1262-8608, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Позивач стверджує, що позичальник умови кредитного договору порушив, і тому станом на 27 лютого 2025 року за кредитним договором в відповідача була наявна заборгованість в сумі 44415,00 грн. Позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності у вигляді часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 21915,00 грн, в результаті чого заборгованість відповідача становить 22500,00 грн на дату пред`явлення позову. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором позивач змушений був звернутися з позовом до суду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2025 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не було надано належних і достатніх доказів на підтвердження факту надання кредиту ОСОБА_1 . Зокрема, суд першої інстанції вказав на те, що позивачем не було проведено належної ідентифікації особи, яка повинна була б свідчити про підписання кредитного договору №1262-8608 від 28 серпня 2023 року саме відповідачем, а також до позовної заяви позивачем не було додано доказів верифікації банківської картки, на яку, начебто, здійснювалося перерахування коштів за договором.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Укр Кредит Фінанс», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, зокрема зазначає, що ним було надано належні та допустимі докази, які підтверджують виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» своїх зобов`язань щодо здійснення безготівкового переказу кредитних коштів на рахунок відповідача, а саме лист від АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів за кредитним договором №1268-8608 та іншими кредитними договорами, надісланий в порядку виконання Договору №4010 від 02 грудня 2019 року між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про надання послуг в системі LiqPay.
Вказує, що на підтвердження укладання Кредитного договору №1262-8608 від 28 серпня 2023 року відповідачем з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було надано до суду текст кредитного договору, підписаний одноразовим ідентифікатором «А2727», що належить відповідачу.
Зазначає, що відповідача було належно ідентифіковано та верифіковано за допомогою Системи BankID НБУ, а також що номер карткового рахунку, на який було здійснено переказ за кредитним договором, був вказаний відповідачем самостійно під час заповнення заявки, тому суд дійшов помилкових висновків про неналежну ідентифікацію особи та відсутність доказів верифікації банківської картки.
Відповідач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 28 серпня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1268-8608, відповідно до умов якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у розмірі 3000,00 грн. на строк кредитування - 300 днів, із базовим періодом - 21 день; зі зниженою процентною ставкою у розмірі 2,50% в день, стандартною відсотковою ставкою 3,00% в день.
Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (https:// creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.
З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор «А2727».
Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору про відкриття кредитної лінії № 1268-8608 від 28 серпня 2023 року кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. 
Відповідно до п. 2.3 Договору, кредит надається у розмірі 3000,00 грн строком на 300 календарних днів (до 22.06.2024). Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 4.12). 
Відповідно до п. 4.6. Договору, спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту - шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу /а.с.9-10/.
У п. 12 Договору зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача: НОМЕР_1 /а.с. 15/.
Як вбачається з Правил відкриття кредитної лінії, з якими відповідач також ознайомився при укладенні договору, які підписані ним шляхом введення одноразового ідентифікатора «А2727», позивачем передбачено, що заявник заповнює заявку на сайті кредитодавця, вказуючи всі дані, які визначені в заявці як обов`язкові для прийняття рішення про можливість надання кредиту.
За результатами заповнення заявки здійснюється одночасна перевірка дійсності та аунтефікація банківської платіжної картки та або банківського рахунку заявника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем, а заявник несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних зазначених під час укладення договору (п. 4.7).
Відповідно до п. 5.1, після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту та відкриття відповідного рішення у Особистому кабінету, заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладення договору. Після отримання заявником оферти (безпосередньо до використання заявником електронного підпису) заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.
Заявник надає кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття оферти щодо укладення договору в електронній формі в особистому кабінеті, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом.
У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором протягом 7 днів з моменту надсилання оферти заявнику, оферта кредитодавця втрачає чинність (п. 5.5) /а.с. 16-23/.
Матеріали справи містять паспорт споживчого кредитування, який містить умови кредитування, із встановленням розмірів процентної ставки, який був підписаний відповідачем за допомогою одноразово ідентифікатора «А2727» /а.с 23-25/.
В подальшому, 31 серпня 2023 року, між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №б/н до Договору про відкриття кредитної лінії №1262-8608 від 28 серпня 2023 року. Відповідно п.п. 2.1. 2.2, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1500,00 грн. З метою підписання угоди, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор «А0381». /а.с. 31/ 
Згідно Листа від АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі Договору №4010 від 02 грудня 2019 року та Довідки про перерахування суми кредиту №1262-8608 від 28 серпня 2023 року вбачається, що 28 серпня 2023 року та 31 серпня 2023 року було створено платежі 2357518855 розміром в 3000,00 грн та 2358706681 розміром в 1500,00 грн відповідно; № платіжної карти НОМЕР_1 /а.с. 33/.

У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).
Положеннями ст. 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Стаття 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» закріплює, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
В порядку п. 19 розділу IX «Ідентифікація, верифікація клієнта» Положення про здійснення фінансового моніторингу суб`єктами первинного фінансового моніторингу, державне регулювання і нагляд за діяльністю яких здійснює Міністерство фінансів України, суб`єкт первинного фінансового моніторингу може здійснити верифікацію клієнта також шляхом використання одного з таких способів: 1) за допомогою інтегрованої системи електронної ідентифікації або системи BankID Національного банку України (система BankID НБУ); 2) шляхом отримання електронної копії ідентифікаційного документа.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Частина 1 ст. 3 цього Закону визначає, що ним регулюються відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.
В порядку визначеному п.п. 8-9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на момент укладення між сторонами кредитного договору) в договорі про споживче кредитування зазначаються, зокрема: процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування».
Зокрема у ст. 8 цього Закону були внесені зміни шляхом доповнення ч.ч.4, 5 згідно з якими денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
У п.1 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17.
Відповідно п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
В порядку визначеному ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейський Суд наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри"

З наведених обставин справи вбачається, що 28 серпня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1268-8608, відповідно до умов якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у розмірі 3000,00 грн. на строк кредитування - 300 днів, із базовим періодом - 21 день; зі зниженою процентною ставкою у розмірі 2,50% в день, стандартною відсотковою ставкою 3,00% в день. З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор «А2727».
31 серпня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №б/н до Договору про відкриття кредитної лінії №1262-8608. Відповідно п.п. 2.1. 2.2, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати Позичальнику у Кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1500,00 грн. З метою підписання угоди, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор «А0381».
Суд не погоджується з висновками першої інстанції про відсутність доказів ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», оскільки для заповнення персональних даних відповідачем було використано систему BankID НБУ у встановленому законом порядку, а для підписання Кредитного договору використовувався одноразовий ідентифікатор. Враховуючи те, що відповідачем підписані договори не оскаржувалися, в суду відсутні обґрунтовані підстави для сумніву в тому, що відповідача було належно ідентифіковано, а тому відсутні причини сумніватися в дійсності правочину.
Виходячи з наведених норм чинного законодавства, електронний підпис є засобом ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. А тому апеляційний суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про відсутність договірних відносин між сторонами, оскільки договір укладений в електронній формі із застосуванням електронного цифрового підпису, тому відповідно до положень ч. 2 ст. 639 ЦК України такий договір вважається укладеним в письмовій формі
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем обставин видачі кредитних коштів відповідачу належними та допустимими доказами.
Проте, відповідно до положень п. 1 Додаткової угоди, підписаної відповідачем одноразовим ідентифікатором «А0381», Позичальник підтверджує, що станом на момент укладення цієї Додаткової угоди (31 серпня 2023 року) сума кредиту, яка була надана Позичальнику за Договором та не повернута на момент укладення цієї Додаткової угоди становить 3000,00 грн.; сума нарахованих та несплачених процентів за користування Кредитом становить: 300,00 грн. 
Оскільки відповідачем не було висунуто заперечень щодо дійсності правочину, виходячи з положень ст. 204 ЦК України, Кредитний договір та Додаткова угода до нього вважаються дійсними, правомірними та обов`язковими до виконання його сторонами. Таким чином підписанням Додаткової угоди відповідач ОСОБА_1 визнала факт отримання коштів за основним договором та існування заборгованості перед позивачем. 
На підтвердження позовних вимог до суду позивач надав лист від АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі Договору №4010 від 02 грудня 2019 року та Довідку про перерахування суми кредиту №1262-8608 від 28 серпня 2023 року, з яких вбачається, що 28 серпня 2023 року та 31 серпня 2023 року було створено платежі 2357518855 розміром в 3000,00 грн. та 2358706681 розміром в 1500,00 грн. відповідно; № платіжної карти НОМЕР_1 .
Оцінюючи надані позивачем докази слід зазначити, що лист від АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів через систему платежів LiqPay, сам по собі не є первинними бухгалтерськими документами та не містять даних щодо власника банківської картки, повного номеру картки. Проте у сукупності з встановленими обставинами укладення між сторонами додаткової угоди, в якій міститься визнання відповідачем факту наявності заборгованості, вказане свідчить про те, що договірні відносини між сторонами існували та були виконані в частині надання кредитних коштів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок, що наявні у матеріалах справи докази не підтверджують факт наявності заборгованості з боку відповідача, зокрема першою інстанцією не було надано належної оцінки Додатковій угоді, укладеній між сторонами у справі. 
Оцінюючи умови Кредитного договору №1262-8608 та Додаткової угоди, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором, доданих як до Договору, так і Угоди, суд виходить з того, що вказані договори були укладені до дати набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» щодо визначення розміру процентної ставки і, зокрема, максимального розміру процентної ставки. Проте вказані зміни також стосуються договорів про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Визначений у договорі строк вказує на те, що він є таким що продовжується після набрання чинності вказаних змін.
У п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Таким чином з дати укладення Додаткової угоди №б/н до Кредитного договору №1268-8608 до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, а саме у період з 31 серпня 2023 року по 23 грудня 2023 року, що становить 115 днів, денна процентна ставка визначається за умовами договору в розмірі 3% на десть. Тому проценти за користування кредитом, нараховані за цей період, повинні становити 15525,00 грн.
У період з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року, тобто 120 днів з дати набрання чинності зазначеним Законом, максимальна денна процентна ставка, згідно п. 17 Прикінцевих та перехідних положень, має становити 2,5%. Тому проценти за користування кредитом, нараховані за цей період, повинні становити 13500,00 грн.
У період з 22 квітня 2024 року по 22 червня 2024 року, в період у 62 дні з закінчення попереднього періоду до закінчення дії Кредитного договору №1268-8608, максимальна денна процентна ставка, згідно п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», становила 1,5%. Тому проценти за користування кредитом, нараховані за цей період, повинні становити 4185,00 грн.
Отже, загальна сума нарахованих процентів за користування кредитів складає 33210,00 грн., що на 6705,00 грн. менше за нараховані кредитодавцем 39915,00 грн. Загальна сума заборгованості за Кредитним договором, відповідно, складає 37710,00 грн.
Проте при зверненні до суду позивачем було заявлено позовні вимоги на загальну заборгованість відповідача в 22500,00 грн, тому, виходячи із заявлених позивачем меж позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає лише заявлена сума. 

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, дав їм неналежну правову оцінку та дійшов необґрунтованого висновку про відмову в заявлених позовних вимогах. Вказане, у свою чергу, дає підстави апеляційному суду для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.
У зв`язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд переглядає і питання розподілу судових витрат. Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн. Про інші витрати стороною відповідача заявлено не було.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В 

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 22500, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати судовий збір в розмірі 3633,60 грн.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» ( ЄДПОУ 38548598, місце знаходження: м. Київ, бульвар Л.Українки, 26 офіс 407).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .) 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова 

Судді: О.В. Желепа 

Н.В. Поліщук